ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2021 року 
м. Київ
справа № 683/3705/16-а
адміністративне провадження № К/9901/33676/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Стрелець Т.Г.,
суддів: Стеценка С.Г.,  Тацій Л.В., 

розглянувши у попередньому судовому засіданні в касаційній інстанції адміністративну справу № 683/3705/16-а
за позовом ОСОБА_1 до Старокостянтинівського об`єднаного управління Пенсійного фонду Хмельницької області про зобов`язання вчинити дії, провадження у якій відкрито 
за касаційною скаргою Старокостянтинівського об`єднаного управління Пенсійного фонду Хмельницької області
на постанову Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 02 лютого 2017 року
(ухвалену у складі головуючого судді Андрощука Є.М.)
та ухвалу Вінницький апеляційний адміністративний суд від 11 квітня 2017 року
(постановлену у складі колегії суддів: головуючого судді Курка О. П., суддів: Білоуса О.В. Совгири Д. І.)
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Старокостянтинівського об`єднаного управління Пенсійного фонду Хмельницької області в якому просив зобов`язати управління Пенсійного фонду України у Старокостянтинівському районі Хмельницької області зарахувати трудовий стаж з 02 травня 1989 року по 31 березня 1993 року роботи на Макіївському металургійному заводі ім. Кірова.  
2.  Позовні вимоги мотивовано тим, що 02 травня 1989р. по 31 березня 1993 р. він працював на Макіївському металургійному комбінаті ім. Кірова м. Макіївка Донецької області. Однак, при обчисленні пенсії відповідач не зарахував даний період до пільгового стажу. Позивач звернувся до управління ПФУ щодо здійснення перерахунку пенсії та зарахування до його трудового стажу вищевказаного періоду роботи. Листом відповідача від 29 липня 2016 року йому відмовлено у зарахуванні стажу через ненадання довідки про уточнюючий характер роботи та документів про атестацію робочого місця. Однак, надати вказані документи позивач не має можливості, оскільки Макіївський  металургійний комбінат ім. Кірова, знаходиться на території тимчасово непідконтрольній Україні. Вказаний період роботи внесено до трудової книжки позивача, що є безперечним доказом його роботи на вказаному комбінаті.
Короткий зміст рішення суду І інстанції
3. 02 лютого 2017 року Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області вирішив:
Позов задовольнити. Зобов`язати Старокостянтинівське об`єднане управління Пенсійного Фонду України Хмельницької області зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до трудового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.а) ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» період роботи з     02 травня 1989р. по 31 березня 1993 р. на Макіївському металургійному комбінаті ім. Кірова м. Макіївка Донецької області.
Присудити з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 551,2 грн. судових витрат.
4. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що  період виконання роботи позивачем в якості різьбяра гарячого металу 5 розряду на Макіївському металургійному комбінаті ім. Кірова м. Макіївка Донецької області та досягнення відповідного пенсійного віку дає йому право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до п. «а» частини першої ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
5. 11 квітня 2017 року Вінницький апеляційний адміністративний суд вирішив:
Апеляційну скаргу Старокостянтинівського об`єднаного управління Пенсійного фонду Хмельницької області залишити без задоволення, а постанову Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 02 лютого 2017 року - без змін.
6. Апеляційний суд залишаючи в силі рішення суду першої інстанції керувався тим, що належним доказом підтвердження наявності у позивача необхідного трудового стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 є відомості з трудової книжки.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
7.03 травня 2017 року до Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга Старокостянтинівського об`єднаного управління Пенсійного фонду Хмельницької області.
У касаційній скарзі скаржник просить постанову Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 02 лютого 2017 року та ухвалу Вінницький апеляційний адміністративний суд від 11 квітня 2017 року у справі № 683/3705/16-а скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
У касаційній скарзі відповідач стверджує, що діяв у спосіб та у межах компетенції, визначеній законодавством України, оскільки на його думку відсутність уточнюючи довідки підприємства де працював позивач унеможливлює призначенню йому пенсії за віком на пільгових умовах.
8. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 05 травня 2017 року відкрито касаційне провадження за скаргою    відповідача на постанову Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 02 лютого 2017 року та ухвалу Вінницький апеляційний адміністративний суд від 11 квітня 2017 року у справі № 683/3705/16-а.
9. 05 березня 2018 року справу передано до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду.
10. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 березня 2018 року, сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Гімона М. М., суддів Мороз Л.Л., Бучик А.Ю.
11. На підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду від 18 червня 2019 року, у зв`язку зі зміною спеціалізації та введенням до іншої судової палати судді-доповідача Гімона М.М., було проведено повторний автоматизований розподіл судової справи, внаслідок якого для розгляду касаційної скарги сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Стрелець Т.Г., суддів Стеценко С.Г., Тацій Л.В.
12. Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 24 лютого 2021 року прийнято до провадження касаційну скаргу відповідача.
II. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, УСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
13. Як було встановлено судами попередніх інстанцій, з 02 травня 1989 року по 31 березня 1993 року ОСОБА_1 працював на Макіївському металургійному комбінаті ім. Кірова м. Макіївка Донецької області. Дані обставини підтверджуються даними трудової книжки ОСОБА_2 від 31 липня 1979 року.
ОСОБА_1 на даний час є пенсіонером та отримує пенсію за віком. Нарахування та виплату пенсії проводить Старокостянтинівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Хмельницької області. Однак, при обчисленні пенсії відповідач не зарахував період роботи на Макіївському металургійному комбінаті ім. Кірова м. Макіївка Донецької області до пільгового стажу. Позивач звернувся до Старокостянтинівського об`єднаного управління Пенсійного фонду Хмельницької області щодо здійснення перерахунку пенсії та зарахування до його трудового стажу вищевказаного періоду роботи.
Листом відповідача від 29 липня 2016 року йому відмовлено у зарахуванні стажу через ненадання довідки про уточнюючий характер роботи та документів про атестацію робочого місця.
Вважаючи дії відповідача неправомірними, позивач звернувся із цим адміністративним позовом до суду.
ІІІ.  ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
14.Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі  статтею 341 КАС України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
15.Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.    
Відповідно до  статті 19 Конституції України  органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими  Конституцією  та законами України.
Пунктом "а" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (Закон № 1788-XII) визначено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах мають незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників,  затверджуваним Кабінетом Міністрів України,  і за результатами атестації робочих  місць, чоловіки після досягнення 50  років і при загальному стажі роботи - 20 років, з них не менше 10 років на зазначеній роботі. Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Пунктом 20 Порядку № 637 встановлено, що у випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Отже, колегія суддів зазначає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. І лише у разі її відсутності, або відсутності в ній відповідних записів, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, зокрема, уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 07.03.2018 року у справі № 233/2084/17, від 16.05.2019 року у справі № 161/17658/16-а, від 27.02.2020 року у справі №577/2688/17, від 31.03.2020 року у справі №446/656/17, від 21.05.2020 року у справі №550/927/17.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).
Пунктом 1 Порядку №637 передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
  Відповідно до п. 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі - Порядок № 383) при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.
Згідно з п. 10 Порядку № 383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену п. 20 Порядку № 637.
Пунктом 20 Порядку № 637 передбачено, що у випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або вислугу років, встановлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, в яких має бути зазначені періоди, що зараховуються до спеціального трудового стажу, професія або посада, характер виконуваної роботи, що зараховується до спеціального трудового стажу, професія або посада, характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, на підставі яких видана довідка.
Аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 07 березня 2018 року у справі № 233/2084/17 та від 31 березня 2020 року у справі № 678/65/17.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач має належним чином оформлену трудову книжку, в якій містяться записи про відповідний трудовий стаж із відомостями, які відповідають вимогам законодавства на підтвердження права на пенсію на пільгових умовах, відповідно до № 1788-XII.
Посилання відповідача на необхідність надання ОСОБА_1 довідки про уточнюючий характер роботи та документи про атестацію робочого місця, колегія суддів КАС ВС вважає безпідставними з огляду на наявність відповідних записів у трудовій книжці позивача, яка в свою чергу є основним доказом на підтвердження відповідного трудового стажу працівника при вирішенні питання призначення пільгової пенсії за віком, уточнюючі довідки та документи про атестацію робочого місця є допоміжними доказами, які варто пропонувати надати особі виключно в випадках передбачених пенсійним законодавством. 
У ході розгляду справи, доцільність витребування додаткових доказів на підтвердження трудового стажу позивача судами не підтверджено.
Колегія суддів звертає увагу, що неможливість зарахування до пільгового стажу, зазначений вище період роботи, з підстав неможливості перевірки відомостей трудової книжки позивача, через знаходження первинних документів на території непідконтрольній українській владі, з огляду на те, що у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу, тому можливим застосувати загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та ЄСПЛ, в контексті оцінки документів, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки не прийняття їх призведе до порушень та обмежень прав позивачки на соціальний захист та гарантоване їй право на пенсійне забезпечення.
При цьому витребування та перевірка додаткових документів і довідок є правом пенсійного органу. Неможливість пенсійного органу скористатися правом на перевірку трудового стажу особи не може бути підставою для обмеження права пенсіонера на отримання належної пенсії.
Такий висновок узгоджується з правовою позицією викладеною у постановах Верховного Суду від 25 вересня 2018 року у справі № 242/65/17, від 24 квітня 2019 року у справі № 242/3391/17 та від 29 квітня 2020 року у справі № 423/1418/17.
Доводи касаційної скарги зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, наданою судами першої та апеляційної інстанцій. Касаційна скарга не містить інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені (наведені) в судах попередніх інстанцій з урахуванням яких судами вже надана оцінка встановленим обставинам справи. Обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права касаційна скарга відповідача не містить.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення судів у цій справі є законними та обґрунтованими і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, в них повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.
Відповідно до частини третьої  статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України  (надалі також  КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до  закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
8 лютого 2020 року набрали чинності зміни до  КАС України, внесені  Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
За правилом пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» зазначеного Закону касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим  Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
За наведених підстав касаційний розгляд здійснюється за правилами, що діяли до набрання чинності цим  Законом.    
Згідно  статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України  суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями  343,  349,  350,  356,  359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду
п о с т а н о в и в :
1.Касаційну скаргу Старокостянтинівського об`єднаного управління Пенсійного фонду Хмельницької області залишити без задоволення.
2. Постанову Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 02 лютого 2017 року та ухвалу Вінницький апеляційний адміністративний суд від 11 квітня 2017 року у справі № 683/3705/16-а - залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                          Т. Г. Стрелець
Судді                                                                                                    С.Г. Стеценко
                                                                                                    Л.В. Тацій