КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                                                            
Справа №359/4951/20	Головуючий у І інстанції: Ткаченко Д.В.	
Провадження №33/824/285/2021	 	
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ
19 лютого 2021 року суддя Київського апеляційного суду Мосьондз І.А., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 вересня 2020 року,
ВСТАНОВИВ:
Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 вересня 2020 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати у зв`язку із неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та бажав пройти його в медичному закладі. Проте, працівниками поліції всупереч вимогам ст.266 КУпАП не було здійснено його огляд на стан сп`яніння в передбаченому законом порядку, у зв`язку з чим він пройшов його самостійно та отримав висновок лікаря, який свідчить про відсутність у нього як стану алкогольного сп`яніння, так і його ознак.
Крім цього зазначає, що в матеріалах справи відсутнє відео з нагрудної камери працівника поліції, що є порушенням Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України №1376 від 06.11.2015 року.
За наслідками апеляційного розгляду просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Костинчука П.М., які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
            Згідно з оскаржуваною постановою ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 16.06.2020 року о 03 год. 15 хв. керував транспортним засобом «Skoda», д.н.з. НОМЕР_1 , на території Гнідинської сільської ради по вулиці Центральна, 188, з ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Суд апеляційної інстанції вважає, що суддя не забезпечив всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставини справи про адміністративне правопорушення, а його висновки не відповідають фактичним обставинам провадження.
Відповідно до ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення такого огляду або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. 
В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що його дійсно зупинили працівники поліції в зазначеному у протоколі місці, та запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Зазначає, що оскільки ознак алкогольного сп`яніння у нього не було, він заперечував проти проходження огляду на місці за допомогою приладу Алкотестер, проте бажав пройти огляд в медичному закладі. Оскільки працівниками поліції йому було відмовлено у проходженні огляду в медичному закладі,  він пройшов його самостійно та отримав висновок лікаря, який свідчить про відсутність у нього як стану алкогольного сп`яніння, так і його ознак.
Як вбачається із дослідженого в суді апеляційної інстанції           протоколу №19 про результати медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння, проведеного лікарем ОСОБА_2 протягом двох годин з моменту зупинки транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 , на час огляду ОСОБА_1 в стані сп`яніння не перебував, ознак сп`яніння у нього не виявлено (а.с.17 т.1). 
З метою перевірки обставин відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння суд за клопотанням апелянта вживав заходів для виклику і допиту свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Проте дані свідки до суду не з`явились та повідомили засобами телефонного зв`язку про неможливість їхньої явки в судове засідання у зв`язку із проживанням в іншій області.
Позбавлений суд можливості перевірити дійсність викладених у протоколі обставин і шляхом дослідження даних відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, на який є посилання у протоколі від 16 червня 2020 року, складеного відносно ОСОБА_1 , оскільки такий відеозапис в матеріалах справи відсутній. 
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що наявними в матеріалах справи доказами не підтверджується вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за обставин, викладених у протоколі, а саме те, що він керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.
Оскільки суддя не забезпечив всебічного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, його висновок про доведеність вини  ОСОБА_1  у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху не відповідає фактичним обставинам справи, рішення суду про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП  є незаконним та необґрунтованим.
За наведених вище обставин постанова суду підлягає скасуванню, а провадження щодо  ОСОБА_1 - закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
З цих підстав апеляційна скарга  ОСОБА_1 підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 вересня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, - скасувати.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                   І. Мосьондз