Справа № 462/3689/16-ц                                 Головуючий у 1 інстанції: Кирилюк А.І. 
Провадження № 22-ц/811/2743/18                                Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П. 
Категорія справи:16

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

        15 лютого 2021 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

               головуючого – судді Цяцяка Р.П., 
               суддів Ванівського О.М. та Шеремети Н.О.,
за участю: секретаря Івасюти М.В.;
Кубай Ю.Г. – представника Львівської міської ради;
відповідача Лучина О.Р. і його представника – адвоката Кужик Л.В.;
Сагатої Є.В. та Манющак С.В. 
– представників ПП Торговий дім «Галпідшипник»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду міста Львова від 26 жовтня 2018 року,
В С Т А Н О В И В:

У липні 2016 року Львівська міська рада звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , треті особи - Приватне підприємство «Торговий Дім «Галпідшипник», приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Новосад Ольга Петрівна, Приватне підприємство «Виробничо комерційна фірма «Купол ЛВ» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Шрифт», про визнання недійсним договору купівлі продажу земельної ділянки, посвідченого 26.02.2016 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Львівської області Новосад О.П. в частині передачі земельної ділянки площею 0,783 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 4610136300:05:011:0024 (в подальшому – «спірна земельна ділянка»), та витребувати у відповідача з незаконного володіння на користь Львівської міської ради цю спірну земельну ділянку.
Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що спірна земельна ділянка зареєстрована у Державному земельному кадастрі з присвоєнням кадастрового номера на підставі ухвали Франківського районного суду м. Львова від 18.06.2015 року, якою визнано мирову угоду між сторонами по справі №465/3750/15-ц за позовом ПП «Виробничо комерційна фірма «Купол ЛВ» до ОСОБА_2 і ТзОВ «Шрифт» про стягнення заборгованості за договором позики та поруки. Відповідно до умов цієї мирової угоди сторони дійшли згоди про припинення зобовязань відповідачів ОСОБА_2 та ТзОВ «Шрифт» за договорами позики і поруки шляхом передачі ПП «Виробничо комерційна фірма «Купол ЛВ» відступного у вигляді (з поміж іншого майна) спірної земельної ділянки, яка належала ТзОВ «Шрифт» на підставі Державного акту на право власності на землю від 11.10.2000 року. А з листа відділу Держгеокадастру у м. Львові від 11.05.2016 року вбачається, що відповідно до відомостей Державного земельного кадастру, спірна земельна ділянка зареєстрована у Державному земельному кадастрі на підставі ухвали Франківського районного суду м. Львова від 18.06.2015 року № 465/3750/15-ц, а інформація про реєстрацію державного акта на право власності на цю земельну ділянку від 11.10.2000 року відсутня. При цьому, відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 24.05.2016 року № 59794366 спірна земельна ділянка на праві власності належить відповідачу на підставі договору купівлі-продажу № 755 від 26.02.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Новосад О.П. 
Разом з тим, рішенням Львівського міськвиконкому від 29.08.1996 року № 450 «Про надання переможцям 8-го земельного аукціону в м. Львові: приватному підприємству «Торговий дім «Галпідшипник», гр. ОСОБА_3 земельних ділянок та дозволу на проектування і будівництво обєктів промислового та житлового призначення» приватному підприємству «Торговий дім «Галпідшипник» було надано земельну ділянку на АДРЕСА_2 площею 5000 кв.м. за рахунок земель міста в довгострокове користування на умовах оренди терміном на 50 років для будівництва промислового підприємства ІV-V класу і на підставі цього рішення з ПП «Торговий дім «Галпідшипник» укладено договір на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) загальною площею 0,5000 га на АДРЕСА_2 для будівництва промислового підприємства ІV-V класу терміном до 29.08.2046 року. 
Рішень про вилучення з користування ПП «Торговий дім «Галпідшипник» земельної ділянки площею 0,5000 га на АДРЕСА_2 та передачі іншим фізичним/юридичним особам у власність чи користування Львівською міською радою не приймалось, однак згідно листа управління природних ресурсів та регулювання земельних відносин від 10.06.2016 року земельна ділянка площею 0,5000 га на АДРЕСА_2 входить в межі спірної земельної ділянки. 
Вважає, що в результаті укладення вищезгаданої Мирової угоди, затвердженої ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 18 червня 2015 року, спірна земельна ділянка незаконно вибула з володіння територіальної громади м. Львова(том 1, а.с. 2-6).

Оскаржуваним рішенням позов частково задоволено.
Витребувано у ОСОБА_1 на користь Львівської міської ради земельну ділянку площею 0,783 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 4610136300:05:011:0024.
В іншій частині позову відмовлено (а.с. 60-65).

Дане рішення оскаржив відповідач ОСОБА_1 .
Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, покликаючись на порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права.
Вважає помилковим висновок суду про те, що підставою виникнення права власності ПП «Виробничо комерційна фірма «Купол ЛВ»на спірну земельну ділянку була мирова угода, затверджена ухвалою Франківського районного суду міста Львова від 18.06.2015 року, оскільки «виникнення права приватної власності на спірну земельну ділянку відбулося на 15 років раніше іншим шляхом, а в 2015 році відбувся лише перехід права приватної власності … до ПП «Виробничо-комерційна фірма «Купол ЛВ».
Вважає, що «суд не дослідив первинне виникнення права власності (на спірну земельну ділянку)».
Апелянт «переконаний, що державний акт (на спірну земельну ділянку) не є сфальшований, підписи і печатка дійсні», а відтак вважає, що «висновок суду щодо відсутності волі Львівської міської ради на оформлення права власності на землю на ТзОВ «Шрифт» згідно державного акту на право власності на землю від 11 жовтня 2000 року … є недоведеною і бездоказовою» (том 2, а.с. 71-76).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта і його представника на підтримання доводів апеляційної скарги та заперечення цих доводів від представників Львівської міської ради і ПП «Торговий дім «Галпідшипник», перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

ЦПК України встановлено, що: 
-        цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12 і 81);
-        обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82).

Судом встановлено, стверджується матеріалами справи та визнається (не заперечується) всіма учасниками справи, що ухвалою Франківського районного суду міста Львова від 18.06.2015 року у справі №465/3750/15-ц за позовом ПП «Виробничо-комерційна фірма «Купол-ЛВ» до ОСОБА_2 та ТзОВ «Шрифт» про стягнення заборгованості за договорами позики та поруки було затверджено мирову угоду між сторонами. Згідно затвердженої мирової угоди сторони дійшли згоди про припинення зобовязань відповідачів ( ОСОБА_2 та ТзОВ «Шрифт») за договорами позики та поруки шляхом передачі у власність ПП «Виробничо-комерційна фірма «Купол-ЛВ» відступного у вигляді, з поміж іншого майна, спірної земельної ділянки площею 0,783 га на АДРЕСА_1 , яка належала ТзОВ «Шрифт» на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 11.10.2000 року №ЛВ052773 (том 1, а.с. 19-20).
В подальшому, в результаті укладення ряду правочинів (останній з них - 26.02.2016 року) власником вищезгаданої спірної земельної ділянки став відповідач ОСОБА_1 
18.10.2016 року ухвалою Апеляційного суду Львівської області було задоволено апеляційну скаргу Львівської міської ради та скасовано вищезгадану ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 18.06.2015 року про затвердження мирової угоди - з передачею справи для продовження її розгляду до суду першої інстанції (том 1, а.с. 127-131), який своєю ухвалою від 26.12.2016 року позов залишив без розгляду (том 1, а.с. 173).

Оригінал Державного акту на право приватної власності на землю від 11.10.2000 року № ЛВ052773, який би підтверджував право власності ТзОВ «Шрифт» на спірну земельну ділянку, відсутній, а Львівська міська рада заперечує факт видачі нею такого Державного акту: дане твердження позивача іншими учасниками справи належними та допустимими доказами не спростовано. 

Відповідно до наявної у матеріалах справи фотокопії Державного акту на право власності на землю від 11.10.2000 року ЛВ № 052773, підставою для його видачі був Договір про припинення зобовязання №01/09/00 від 06.09.2000р, зареєстрований в реєстрі за №5817.
В той же час, статтею 17 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент видачі Державного акту на право власності на землю від 11.10.2000 року ЛВ № 052773), було встановлено, що передача земельних ділянок у колективну та приватну власність провадиться Радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки. Передача земельної ділянки у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, провадиться сільськими, селищними, міськими Радами народних депутатів за місцем розташування земельної ділянки на підставі клопотань зазначених підприємств, кооперативів та товариств, а частиною 3 статті 18 – що придбання земельних ділянок, що перебувають у колективній або приватній власності, провадиться за договором купівлі-продажу, який посвідчується у нотаріальному порядку. 
А згідно пункту 1.4. Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах №43 від 04.05.1999 року (в редакції, чинній на момент видачі Державного акту на право власності на землю від 11.10.2000 року ЛВ № 052773), державний акт на право приватної власності на землю, на право колективної власності на землю або право постійного користування землею видається на підставі рішення Верховної Ради України, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, обласної, районної, Київської і Севастопольської міських, міської, селищної, сільської ради, а на право власності на землю - на підставі рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласної, районної, Київської і Севастопольської міських державних адміністрацій, міської, селищної, сільської ради.
Таким чином, земельним законодавством передбачалося, що державні акти видаються на підставі рішень, зокрема, міських рад і лише в окремих випадках, визначених статтею 18 ЗК України, а саме - щодо земельних ділянок, що перебували у колективній або приватній власності, придбання провадилось за договором купівлі-продажу, який посвідчувався у нотаріальному порядку.
Відтак, Договір про припинення зобовязання №01/09/00 від 06.09.2000 року не міг бути належною підставою для вибуття спірної земельної ділянки з власності територіальної громади м. Львова, а відтак посилання на цей Договір … у Державному акті на право власності на землю від 11.10.2000 року ЛВ № 052774, як на підставу видачі такого акту, не відповідає вимогам чинного на той час законодавства, оскільки відсутнє рішення органу місцевого самоврядування про вибуття спірної земельної ділянки з власності територіальної громади міста Львова в особі Львівської міської ради. За наведених обставин суд дійшов правильного висновку про те, що спірна земельна ділянка вибула з володіння власника поза його волею.

Відповідно до статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. 
Виходячи з аналізу статей 387, 388 ЦК України, власник майна має право звернутися до суду з вимогою про захист права власності шляхом витребування свого майна від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Предмет доказування у справах за таким позовом становлять обставини, які підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому майна з чужого незаконного володіння, як-то факти, що підтверджують його право власності або інше субєктивне право титульного володільця на витребуване майно, факт вибуття майна з володіння позивача, наявність майна в натурі у незаконному володінні відповідача, відсутність у відповідача правових підстав для володіння майном. Власник вправі витребувати своє майно від особи, в якої воно фактично знаходиться у незаконному володінні. Тобто, в першу чергу, на підтвердження наявності в позивача субєктивного матеріального права на витребування майна з чужого незаконного володіння, він повинен надати суду відповідні належні докази, що підтверджують його право на зазначене майно.
Відповідно до ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.
Беручи до уваги відсутність оригіналу Державного акту на право власності на землю від 11.10.2000 року ЛВ № 052773, а також доказів того, що Львівською міською радою приймалося рішення щодо розпорядження спірною земельною ділянкою, є всі підстави для висновку про те, що спірна земельна ділянка вибула з володіння власника не з його волі, а відтак – відстави для витребування цієї земельної ділянки з чужого незаконного володіння відповідача ОСОБА_1 .

З урахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ 

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Залізничного районного суду міста Львова від 26 жовтня 2018 року- без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 22 лютого 2021 року.

Головуючий:                                                         Цяцяк Р.П.
       
       Судді:                                                                         Ванівський О.М.

                                                                                Шеремета Н.О.