ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/23950/20                                                      Суддя (судді) першої інстанції: Григорович П.О.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  20 січня 2021 року                                                                                м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді-доповідача                    Глущенко Я.Б., 
суддів                                                            Ганечко О.М., Собківа Я.М.,
секретаря                                                  Ткаченка В.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 листопада 2020 року, -

В С Т А Н О В И В:
У вересні 2020 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась у суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві (далі - відповідач, ГУ ПФУ в м. Києві) про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити дії. 
Ухвалою Окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2020 року позов залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.
Ухвалою суду від 20 листопада 2020 року позов повернуто позивачу у зв`язку з тим, що позивач не усунув недоліки у визначений судом строк. 
Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, позивач звернулась з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить її скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для розгляду. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що вимога про відшкодування шкоди не є об`єктом, за який справляється судовий збір. Проте, місцевий суд безпідставно повернув позов, чим позбавив її доступу до правосуддя. 
Відзив на апеляційну скаргу не надходив. 
Апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження на підставі частини 2 статті 312 Кодексу адміністративного судочинства України.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарг, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвала суду - без змін, з таких підстав.
Судом установлено, що 30 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, в якому просила:
1) визнати протиправним та дискримінаційним, і скасувати рішення ГУ ПФУ в м. Києві про незаконну відмову у виплаті пенсії на визначений позивачем банківський рахунок та припинення виплати пенсії, в тому числі якщо воно було прийнято, але не передано позивачу;
2) визнати протиправними та дискримінаційними дії та бездіяльність ГУ ПФУ в м. Києві щодо неповідомлення позивача про виплату пенсії через поштове відділення та про припинення виплати пенсій;
3.1) визнати протиправною та дискримінаційною бездіяльність ГУ ПФУ в м. Києві щодо невиплати пенсії ОСОБА_1 з 24 травня 2017 року;
3.2) зобов`язати ГУ ПФУ в м. Києві поновити та виплатити на визначений позивачем банківський рахунок усі недоотримані нею пенсійні виплати з урахуванням усіх підвищень з 24 травня 2017 року до фактичного виконання ГУ ПФУ в м. Києві рішення по цій справі, з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів на усі несвоєчасно виплачені суми, починаючи з 24 травня 2017 року до їх фактичної виплати та продовжити виплату пенсію на банківський рахунок довічно;
4) стягнути з ГУ ПФУ в м. Києві коштів в сумі 100,000 грн. на відшкодування моральної шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією та бездіяльністю, в результаті яких ГУ ПФУ в м. Києві припинив виплату пенсії позивачу та відмовив у перерахуванні її на визначений нею банківський рахунок.
На обґрунтування зазначених позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 25 січня 2018 року Лівобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України в місті Києві зобов`язано призначити та виплачувати їй пенсію за віком з 24 травня 2017 року.
З метою забезпечення виконання зазначеного рішення до ГУ ПФУ в м. Києві 06 лютого 2018 року подано заяву про проведення виплати пенсії на банківський рахунок.
Будь-якого рішення за результатами розгляду такого звернення позивач не отримала.
Натомість, незважаючи на подання такої заяви, ГУ ПФУ в м. Києві протиправно прийняло рішення про здійснення виплати пенсії через поштове відділення, про яке позивача не повідомив.
Також, ОСОБА_1 уважає протиправним та просить скасувати рішення ГУ ПФУ в м. Києві про припинення виплати їй пенсії.
Аналіз наведених доводів позовної заяви обумовив висновок місцевого суду про заявленя позивачем трьох немайнових вимог та необхідність сплати судового збора у розмірі 2522,40 грн. У зв`язку з надання позивачем разом із позовом квитанції про сплату судового збора у сумі 72,40 грн., місцевим судом постановлено ухвалу про залишення позову без руху та надання позивачу строку для усунення недоліків шляхом надання квитанції про доплату судового збора у розмірі 2450,00 грн.
У заяві про усунення недоліків ОСОБА_1 викладає позицію про те, що вимога про визнання протиправними актів, дій чи бездіяльності як передумова для застосування інших способів захисту порушеного  права (скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення, зобов`язати прийняти рішення, вчинити дії або утриматись від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дії чи бездіяльності є однією вимогою. Ураховуючи наведене, зазначає про заявленя однієї позовної вимоги, а тому надає квитанцію про сплату судового збора у розмірі 768,40 грн.
За результатами розгляду поданих позивачем заяви та документів, місцевий суд дійшов висновку про невиконання позивачем вимог ухвали суду, неусунення недоліків позовної заяви, що і стало підставою для постановлення 20 листопада 2020 року ухвали про повернення позову.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.
Відповідно до частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи:
1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність;
2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником);
3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу;
4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності;
5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними);
6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.
Частиною 1 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Частиною 2 означеної правової норми передбачено, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. 
Як убачається зі змісту оскаржуваної ухвали, суд виходив з того, що у встановлений судом строк недоліки позовної заяви не усунуті. 
Звертаючись із апеляційною скаргою позивач не наводить жодних доводів на обґрунтування того, що у позовній заяві заявлено одну позову вимогу немайнового характера. Натомість, змістом позовної заяви підтверджується, що позивачем заявлено чотири позовні вимоги, три з яких є самостійними немайновими вимогами, до однієї з яких заявлено похідну вимогу, а тому висновок суду про необхідність сплати судового збора за три немайнові вимоги є правильним.
Відповідно до пункта 1 частини 1 статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України  за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи  статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України  визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції судове рішення ухвалено з дотриманням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судового рішення, а тому підстави для його скасування відсутні.
Керуючись статтями 33, 34, 243, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 листопада 2020 року  залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної    скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя                                                            Я.Б. Глущенко

Судді                                                                                 О.М. Ганечко

                                                                                          Я.М. Собків