Дата документу 20.01.2021 Справа № 317/840/15-ц

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний № 317/840/15 Головуючий у 1 інстанції:Нікітін В. В.
Провадження № 22-ц/807/86/21 Суддя-доповідач: Маловічко С.В. 

П О С Т А Н О В А
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 січня 2021 року                                                 м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого: Маловічко С.В.
суддів:        Гончар М.С.
                       Подліянової Г.С.
при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на заочне рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 15 липня 2015 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2015 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (до перейменування ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 18.06.2007р. між сторонами у справі було укладено кредитний договір № ZPJKG100000029, відповідно до якого позивач зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 16000 доларів США на термін до 17.06.2027р., а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановлені кредитним договором.Відповідно договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається з заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. У випадку порушення зобов`язань за кредитним договором, відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» повністю виконав вимоги договору, надавши  ОСОБА_1 кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Але відповідач зобов`язання за договором виконував не в повному обсязі, внаслідок чого станом на 05.02.2015р. у нього виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 15554,14 доларів США, яка складається з наступного:13903,84 доларів США - заборгованість за кредитом;
854,85 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом;32,00 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 9,54 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов*язань за договором, штрафи відповідно до дого-
вору: 13,90 доларів США - штраф (фіксована частина); 740,01 доларів США - штраф 
(процентна складова), яку банк просив стягнути з відповідача на свою користь.

Заочним рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 15 липня 2015 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» 15554,14 долари США заборгованості за кредитним договором.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» судовий збір в сумі 2798,19 гривень.
Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 10 серпня 2020 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 в особі представника Працевитого Г.О. подав апеляційну скаргу,в якій, посилаючись на його незаконність та необгрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
В обґрунтування скарги зазначено, що у позивача відсутнє право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № ZPJKG100000029, оскільки Приватбанк відступив таке право ЗАТ «Акцент-Банк» за договором факторингу від 01.11.2007р. 

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 - адвоката Димитрашко Д.В., який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши надані позивачем до скарги нові докази на її підтвердження та додані до відзиву банком нові докази на спростування апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що між позивачем АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (до перейменування - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № ZPJKG100000029, на підставі якого надані кредитні кошти у розмірі 16 000 дол. СШАна придбання житлового будинку, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,00 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом щомісячно (а.с. 9-11).
Строк дії договору визначено сторонами з 18 червня 2007р. по 17 червня 2027р.

Відповідач здійснював частково погашення щомісячних платежів, але несвоєчасно та не у повному обсягу, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість перед банком, яку позивачем визначено станом на 05.02.2015р.у розмірі 13903,84 доларів США, що підтверджується розрахунком (а.с. 4-7), тому банк пред`явив вимоги про дострокове стягнення всього залишку кредиту та несплаченої заборгованості.

Перевіряючи законність вимог банку щодо тіла кредиту, суд визнав їх обґрунтованими відповідно до п.2.2.4 кредитного договору та вимог статей 526 та 1054 Цивільного кодексу України.
У відповідності до п. 2.2.2 кредитного договору позичальник має сплачуватибанку відсотки за користування кредитом.

З розрахунку суми позову вбачається, що заборгованість за процентами становить 854,85 доларів США. Розмір цієї суми не спростовано відповідачем, внаслідок чого вона підлягає стягненню відповідно до статей 1048 та 10561 ЦК України та умов договору.

Суми комісії та пені в сумі 32,00 доларів США та 9,54 доларів США обґрунтовані 
розрахунком (а.с. 4-7), передбачені кредитним договором і не спростовані відповідачем, тому підлягають стягненню у заявленому банком розмірі.
Позовні вимоги про сплату штрафу на суму 13,90 доларів США (фіксована частина) та 740,01 доларів США (відсоток від суми заборгованості) обґрунтовані п. 5.4 кредитного договору, який підписаний відповідачем, а тому є доведеними та ці складові заборговано-
сті також підлягають стягненню з відповідача на користь банку.

За підсумками перевірки розрахунку, відповідності кожної складової заборгованості умовам кредитного договору, суд визнав обґрунтованими вимоги банку до позивача, у результаті чого задовольнив позов у повному обсягу.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 в особі свого представника адвоката Працевитого Г.О. наголошує лише на тому, що у Приватбанку відсутнє право вимоги до відповідача як боржника за кредитним договором у цій справі, оскільки цей банк за договором факторингу відступив таке право ЗАТ «Акцент-Банк».

Перевіривши вказані доводи, колегія встановила такі обставини.

З наданих відповідачем документів вбачається, що 01.11.2007р. між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (на тепер АТ КБ «ПриватБанк») та ЗАТ «Акцент-Банк» (на тепер - АТ «Акцент-Банк») було укладено договір факторингу. 

Отже, такий договір існував і на час звернення ПАТ КБ «Приватбанк» до суду з цим позовом до відповідача ОСОБА_1 , але позивачем суду інформації з цього приводу надано не було, а відповідач не міг надати ці документи, оскільки справу розглянуто в заочному порядку.
Згідно з п. 1 договору факторингу за цим договором клієнт здійснює відступлення фактору прав вимоги на отримання на свою користь від боржників платежів по кредиту, відсоткам, комісіям, винагородам, інших платежів, неустойки (штрафу, пені), які існують у клієнта відносно до умов договорів на дату укладення цього договору ( а.с. 85-87).

У відповідності до п. 1 договору факторингу, клієнт здійснює також відступлення на користь фактора прав вимоги до боржників, які виникнуть у нього після укладення договору, тобто у майбутньому (майбутня вимога). 

Встановлено, що складовою предмету передання прав у договорі факторингу є і вказаний кредитний договір № ZPJKG100000029, чого не заперечує позивач. 

Про те, що відступлення прав вимоги фактично відбулось свідчить направлення Акцент-Банком 08.08.2017р. письмового повідомлення на адресу боржника ОСОБА_1 , у якому позичальника проінформовано, що відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором № ZPJKG100000029 ( а.с. 89).

Посилаючись на ці обставини та постанову Запорізького апеляційного суду від 02 грудня 2019р., якою вирішувався аналогічний позов Приватбанку до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за іншим кредитним договором № ZPJKG200000029, в задоволенні якого відмовлено з підстав відсутності права вимоги у Приватбанку у зв`язку з укладенням договору факторингу від 01.11.2007р., апелянт просить скасувати оскаржуване у цій справі рішення та відмовити в позові Приватбанку.
Заперечуючи проти апеляційної скарги, Приватбанк надав договір аутсорсингу та додаткові угоди до нього, та наголошує, що на їх підставі мав право звертатись до суду з позовом до відповідача та стягувати його заборгованість на свою користь. 
В свою чергу, спростовуючи таке право Приватбанку, відповідач вказував на те, що строк договору аутсорсингу до моменту звернення до суду з позовом 16.03.2015р. сплив. 
Перевіривши вказані доводи банку та заперечення відповідача, колегія встановила наступні обставини. 
Як зазначено вище, 01 листопада 2007 року ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ЗАТ «Акцент-Банк» уклалидоговір факторингу № 1, відповідно до якого ЗАТ КБ «ПриватБанк» відступив свої права за спірним кредитним договором ЗАТ «Акцент-Банк». 
В той же день, 01 листопада 2007 року між ЗАТ «Акцент-Банк» як замовником та ЗАТ КБ «ПриватБанк» як виконавцем укладено договір № 1.07 надання послуг (аутсорсинг), відповідно до якого виконавець надає в розпорядження замовника своїх співробітників для надання послуг замовнику, а замовник зобов`язується сплатити послуги виконавця на умовах, встановлених додатком 1 до договору, зокрема, подавати від свого імені позовні заяви, а також представляти інтереси ЗАТ «Акцент-Банк» в судах всіх інстанцій ( а.с. 158-163).
Так, у додатковій угоді № 1 від 26.12.2007р. до договору № 1.07 надання послуг (аутсорсингу) від 01.11.2007р., сторони доповнили п. 1.4 основного договору, визначивши, що до числа послуг замовника включене надання виконавцем замовнику послуг щодо стягнення заборгованості з боржників замовника, а саме, здійснення від свого імені або від імені замовника дій, спрямованих на погашення заборгованості, що виникла на підставі кредитних договорів, стороною у яких є замовник, у зв`язку з чим виконавцю надається право представляти інтереси замовника в судах всіх інстанцій з правами, які надані чинним законодавством позивачу ( а.с. 161).
Замовник погодився, що на власний розсуд виконавця, стягнення заборгованості з боржників замовника здійснюється у його інтересах як від його імені, так і від імені виконавця. При цьому, у випадку стягнення виконавцем в ході виконання цього договору з боржників замовника заборгованості, все отримане ( як на добровільній основі, так і за судовими рішеннями вході виконавчого провадження) належить до передачі замовнику ( а.с. 162). 
Отже, не зважаючи на укладення договору факторингу, за умовами договору аутсорсингу Приватбанк мав право на звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором № ZPJKG100000029, укладеним з ОСОБА_1 , зокрема, на свою користь.
Що стосується строку дії договору аутсорсингу, то колегія встановила наступне.
В пункті 4.2 договору аутсорсингу сторони визначили, що цей договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 01 листопада 2012р. ( а.с.160).
Додатковою угодою № 2 від 01.11.2012р. до договору № 1.07 надання послуг (аутсорсингу), його пунктом 2, сторони змінили редакцію п. 4.2 договору аутсорсингу, зазначивши, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 02 листопада 2012р.; у випадку, якщо не пізніше 1 місяця до закінчення дії договору жодна із сторін не повідомить про припинення його дії іншу сторону, він вважається продовженим на тих же умовах на строк, який встановлено при укладенні договору.
Враховуючи, що пунктом 4.2 первісної редакції договору аутсорсингу визначено строк договору з 01.11.2007р. по 01.11.2012р., тобто на п`ять років, то саме на цей строк і є продовженим договір аутсорсингу, оскільки відомостей про попередження сторін одна одну про його припинення в ході апеляційного розгляду справи не здобуто, а банк наполягає, що такий довір був чинним на час звернення до суду з позовом у цій справі. 
Про ці обставини додатково свідчить довіреність № 7245185 від 19.12.2015р., згідно з якою Приватбанку надано право представляти інтереси А-БАНКУ за довіреністю від юридичної особи - ПриватБанку, зокрема, в судах із наданням усіх прав позивача, строк якої визначено до 31.12.2020р. ( а.с. 169-170). 
Таким чином, наявність вищезазначених договорів факторингу та аутсорсингу між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (на тепер - Акціонерне товариство) та ЗАТ «Акцент-Банк» (на тепер - Акціонерне товариство) не впливає на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у заочному рішенні Запорізького районного суду Запорізької області від 15 липня 2015 року у цій справі, що переглядається, оскільки ПАТ КБ «ПриватБанк» мав право на звернення до суду із позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у цій справі, навіть, при наявності вищезазначених договорів факторингу та аутсорсингу між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ЗАТ «Акцент-Банк», а тому ПАТ КБ «ПриватБанк» був і є належним відповідачем у даній справі.
Інших доводів апеляційна скарга відповідача не містить, а тому у відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України не підлягає задоволенню. Та підстав для зміни або скасування оскаржуваного рішення суду в такому разі колегія не вбачає. 
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 в особі представника Працевитого Геннадія Олександровича залишити без задоволення.

Заочне рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 15 липня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 25 січня 2021 року.

Головуючий:                 Маловічко С.В.

Судді:                 Гончар М.С.

                Подліянова Г.С.