ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2021 року	Львів	Справа № 460/5713/20 пров. № А/857/12605/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді                                                  Коваля Р.Й.,
суддів                                                                       Гуляка В.В.,
                                                                                 Ільчишин Н.В.,

розглянувши у письмовому провадженні у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2020 року (прийняте у м. Рівне суддею Недашківською К.М. в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження) в адміністративній справі № 460/5713/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинення певних дій,

                                                    В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду із вказаним позовом, в якому просив визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі – ГУ ПФУ в Рівненській області) щодо відмови у призначенні йому пенсії за віком на пільгових умовах із зарахуванням таких періодів роботи:
з 13.02.1992 по 31.05.1994 (2 роки 3 місяці 18 днів), 
з 01.06.1994 по 28.01.1999 (4 роки 7 місяців 27 днів), 
з 01.07.2003 по 25.05.2020 (16 років 10 місяців 21 днів) 
за Списком №1, починаючи з 25.05.2020 та зобов`язати ГУ ПФУ в Рівненській області призначити пенсію за віком на пільгових умовах із зарахуванням цих періодів роботи за Списком №1, починаючи з 25.05.2020.
Позовні вимоги обґрунтовував тим, що його загальний страховий стаж становить 37 років 01 місяць 4 дні, з яких 23 роки 10 місяців 06 днів він пропрацював на роботах за Списком №1. Проте, при зверненні із заявою про призначення пенсії, відповідач не врахував йому певний стаж, у зв`язку з непроведенням атестації робочих місць. На думку позивача, орган Пенсійного фонду України безпідставно відмовив йому у призначенні пільгової пенсії, оскільки його стаж роботи на вказаній посаді підтверджений записами в трудовій книжці. Крім того вказує, що непроведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії. Тому, на думку позивача, є всі підстави для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2020 року в адміністративній справі № 460/5713/20 позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Рівненській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах із зарахуванням періодів роботи з 13.02.1992 по 31.05.1994, з 01.07.2003 по 25.05.2020 (за виключенням зарахованих періодів) за Списком №1.
Зобов`язано ГУ ПФУ в Рівненській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах із зарахуванням періодів роботи з 13.02.1992 по 31.05.1994, з 01.07.2003 по 25.05.2020 (за виключенням зарахованих періодів) за Списком №1, починаючи з 25.05.2020.
Позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправними дій ГУ ПФУ в Рівненській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах із зарахуванням періоду роботи з 01.06.1994 по 28.01.1999 за Списком №1 та про зобов`язання призначити пенсію за віком на пільгових умовах із зарахуванням періоду роботи з 01.06.1994 по 28.01.1999 за Списком №1 – залишити без задоволення.

Не погодившись із зазначеним рішенням, його оскаржило ГУ ПФУ в Рівненській області, яке вважає рішення суду першої інстанції прийнятим за неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, та з порушенням норм матеріального і процесуального права. Тому просило скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що підстав для призначення позивачу пільгової пенсії немає, оскільки первинними документами не підтверджено, що позивач має необхідний стаж роботи на пільгових роботах – 10 років. Пільговий стаж роботи позивача був зарахований відповідачем на підставі довідки ВП “Рівненська атомна електростанція”. Підставою відмови у зарахуванні стажу роботи до пільгового стажу стало непроведення працедавцем атестації робочих місць.

Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України) у зв`язку з розглядом справи у письмовому провадженні фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 25 травня 2020 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до листа від 04.06.2020 №1700-11-8/15750 пенсійний орган повідомив позивача про відмову у призначенні пенсії, вказавши, що загальний страховий стаж позивача становить 42 роки 3 місяці 1 день, стаж роботи на пільгових умовах по Списку №1 – 5 років, до пільгового стажу не враховано період роботи з 01.04.1994 по 31.05.1994 з огляду на відсутність атестації робочих місць (а.с.12).
Не погоджуюсь з правомірністю такої відмови, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції мотиввував його тим, що непроведення атестації робочого місця ОСОБА_1 за умовами праці або неналежне оформлення результатів такої атестації не може позбавляти останнього права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах із зарахуванням періоду роботи з 01.06.1994 по 28.01.1999 за Списком №1 та про зобов`язання призначити пенсію за віком на пільгових умовах із зарахуванням періоду роботи з 01.06.1994 по 28.01.1999 за Списком №1 залишено без задоволення, оскільки цей період був зарахований відповідачем до пільгового стажу, що не заперечується останнім. 

Такі висновки суду першої інстанції, на переконання колегії суддів апеляційного суду, відповідають нормам матеріального права, фактичним обставинам справи і є правильними з огляду на таке.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV (далі – Закон України №1058-ІV від 09.07.2003) передбачено право громадян України на отримання пенсій та соціальних послуг.
Виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема: види пенсійного забезпечення, умови участі в пенсійній системі чи їх рівнях, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення (частина третя статті 4 Закон України №1058-ІV від 09.07.2003).
За приписами частини першої статті 26 Закону № 1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років, з 01 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року – не менше 27 років.
Відповідно до пункту 2 розділу ХV Прикінцеві положення Закону № 1058 пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.
Пунктом 1 частини другої статті 114 Закону № 1058 передбачено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону, а саме чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

Положенням статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) встановлено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Статтею 2 Закону № 1788-XII визначені види пенсій: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.
Звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.
Відповідно до пункту “а” статті 13 № 1788-XII та підпункту 1 частини 2 статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 №1058-VІ на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

З наведеного видно, що для призначення пенсії на підставі пункту 1 частини другої статті 114 Закону № 1058 на пільгових умовах позивачу, необхідним є настання наступних умов: - досягнення 50 років для чоловіків; - стаж роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, що дають право на пільгову пенсію; -    підтвердження шкідливих і особливо важких умов праці - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць.

Як видно з матеріалів справи, Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зазначило, що з наданих позивачем документів, його загальний трудовий стаж становить 42 роки 3 місяці 1 день, стаж роботи на пільгових умовах за наявних документів складає 5 років. 
При цьому, відповідач вказав, що до пільгового стажу за Списком №1 зараховано періоди роботи з 01.06.1994 по 28.01.1999, з 01.07.2006 по 11.12.2006, з 12.12.2006 по 31.12.2006, з 01.02.2007 по 01.03.2007, з 02.04.2007 по 08.06.2007, з 11.06.2007 по 10.08.2007, з 13.08.2007 по 31.12.2007.
Щодо періоду роботи позивача на ПАТ “Західенергомонтажвентиляція”, то відповідач вказав, що період роботи з 13.02.1992 по 31.05.1994 не враховано до пільгового стажу з огляду на непроведення атестації та невключення посади слюсаря-вентиляційника у Список №1.

Разом з тим з матеріалів справи видно, що позивач надав пенсійному органу копії наказів СП “Західенергомонтажвентиляція” від 10.11.1992 №27 та від 10.02.1993 №4 про проведення атестації робочих місць та про затвердження результатів атестації робочих місць відповідно (а.с.29-31).

Відповідно до розділу ХХІV “Атомна енергетика і промисловість” (позиція 12406000-17541) Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10 відносяться посади: робочі, спеціалісти, постійно зайняті на експлуатації, ремонті, налагодженні технологічного обладнання, вентиляції, систем управління, приборів технологічного і радіаційного контролю.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, період роботи позивача слюсарем-вентиляційником 4 розряду на ПАТ “Західенергомонтажвентиляція”, МУ-7 треста “Союзенергомонтажвентиляція” з 13.02.1992 по 31.05.1994 повинен бути врахований до пільгового стажу.

Щодо стажу роботи позивача з 01.07.2003 по 25.05.2020 слюсарем з виготовлення деталей та вузлів систем вентиляції, кондиціонування повітря, пневмотранспорту й аспірації на ВП “Рівненська атомна електростанція”, який не в повній мірі зарахований до пільгового стажу за Списком №1 у зв`язку з непроведенням атестації робочих місць, суд зазначає таке.

Вимогами статті 48 Кодексу законів про працю України, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1058 періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Відповідно до статті 62 Закону України “Про пенсійне забезпечення” від 05.11.1991 №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за N 1451/11731 (далі - Порядок №383) визначено, що під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.
Відповідно до Порядку №383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року (приклади у додатках 1, 2).
Так, пунктом 10 Порядку №383 передбачено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637).

Як видно з наявної в матеріалах справи копії трудової книжки, позивач працював в період з 01.07.2003 по 25.05.2020 слюсарем з виготовлення деталей та вузлів систем вентиляції, кондиціонування повітря, пневмотранспорту й аспірації на ВП “Рівненська атомна електростанція”. Вказана посада включена до Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Цей факт не заперечується відповідачем.

Стосовно доводів апеляційної скарги, про те, що відсутні підстави для зарахування стажу за Списком № 1 за вищезазначений період, оскільки ВП “Рівненська атомна електростанція” атестація робочих місць не проводилась, колегія суддів зазначає таке.

Пунктом 3 Порядку № 383 встановлено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.
Відповідно до пункту 4.2 Порядку № 383 результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.
Згідно з пунктом 4.3 Порядку № 383 у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць) до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи зі шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.
Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком № 442 та Методичними рекомендаціями.
Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.
Згідно з пунктом 4 Порядку № 442 та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Відтак, своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку № 1, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку № 442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Велика палата Верховного Суду у справі № 520/15025/16-а від 19.02.2020 сформулювала правовий висновок, згідно особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2, відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-XII. Цей висновок є також застосовним і щодо осіб, зайнятих на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1.
При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.
Отже, Велика Палата Верховного Суду вважає, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.
Відтак Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а відступила від висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 10 вересня 2013 року у справі № 21-183а13, від 25 листопада 2014 року у справі № 21-519а14, від 10 й 17 березня 2015 року у справах № 21-51а15, та № 21-585а14, від 14 квітня 2015 року у справі № 21-383а14, від 02 грудня 2015 року у справі № 21-1329а15, від 10 лютого 2016 року у справі № 21-5432а15 та від 12 квітня 2016 у справі № 21-6501а15, щодо відсутності підстав для призначення пенсії на пільгових умовах з огляду на відсутність результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про те, непроведення атестації робочого місця ОСОБА_1 за умовами праці або неналежне оформлення результатів такої атестації не може позбавляти останнього права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно з пунктом 1 частини другої статті 114 Закону № 1058, а тому належним способом захисту порушених прав позивача є визнання дій ГУ ПФУ в Рівненської області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 1 – протиправними та зобов`язання відповідача призначити пенсію за віком на пільгових умовах з дня звернення за пенсією, тобто з 25.05.2020, зарахувавши до пільгового стажу за Списком №1 періоди роботи ОСОБА_1 з 13.02.1992 по 31.05.1994, з 01.07.2003 по 25.05.2020.

В частині позовних вимог, що стосуються зарахування періоду роботи позивача з 01.06.1994 по 28.01.1999, колегія суддів зазначає, суд першої інстанції в цій частині залишив позов без задоволення, оскільки цей період був зарахований відповідачем до пільгового стажу позивача, що не заперечується відповідачем. В цій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується. 

За таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.   

Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

                                               П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2020 року в адміністративній справі № 460/5713/20 – без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України. 

Головуючий суддя	 	Р. Й. Коваль 	
судді	 	В. В. Гуляк 	
 	 	Н. В. Ільчишин