ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
                                                                                                          
27 січня 2021 року
м. Київ
 
справа № 751/2822/18
провадження № 61-3395 св 19 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
Головуючого - Крата В. І.
суддів: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Русинчука М. М., Тітова М. Ю.
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - державний вищий навчальний заклад «Донбаський державний педагогічний університет»,
 
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Васьковського Сергія Петровича, який діє на підставі доручення в інтересах державного вищого навчального закладу «Донбаський державний педагогічний університет», на ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 15 січня 2019 року в складі судді Козюри Л. В.,
 
ВСТАНОВИВ :
 
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
 
У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до Донбаського державного педагогічного університету та просила встановити факт перебування у безстрокових трудових відносинах з Горлівським інститутом іноземних мов Державного вищого навчального закладу Донбаський державний педагогічний університет на посаді викладача кафедри германської філології з 01 липня 2009 року; зобов`язати відповідача оформити безстрокові трудові відносини з позивачкою з 01 липня 2009 року та оплатити згідно з чинним законодавством листок непрацездатності серії АДЗ N 572990 від 22 червня 2017 року; стягнути з Державного вищого навчального закладу Донбаський державний педагогічний університет заробітну плату за час вимушеного прогулу з 03 липня 2017 pоку пo 22 серпня 2017 р. в розмірі 10 377,40 грн; нарахувати та сплатити  відповідно до законодавства податок на доходи фізичних осіб та суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування позивача з 03 липня 2017 року; зобов`язати Державний вищий навчальний заклад Донбаський державний педагогічний університет надати позивачці відпустку без збереження заробітної плати з 23 серпня 2017 року на період проведення антитерористичної операції з урахуванням часу, необхідного для повернення до місця роботи, але не більш як сім календарних днів після прийняття рішення про припинення антитерористичної операції.
 
В обґрунтування позовних вимог вказувала, що з вересня 2008 року перебувала в трудових відносинах з відповідачем на умовах контракту та займала посаду викладача кафедри німецької мови Горлівського інституту іноземних мов.
 
В листопаді 2014 року в зв`язку з проведенням антитерористичної операції Горлівський інститут переведено в іншу місцевість (місто Бахмут), з огляду на що позивач направила до інституту заяву, в якій висловила згоду на переведення на роботу в іншу місцевість.
 
В 2017 році позивач, перебуваючи у відпустці по догляду за дитиною, дізналася, що відповідач не вважає її своїм працівником з 2014 року, оскільки вона не приступила до виконання власних посадових обов`язків протягом двох місяців з дня переведення інституту в іншу місцевість.
 
Вважала, що така позиція відповідача не відповідає нормам законодавства та порушує її трудові права.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21 грудня                            2018 року позов ОСОБА_1 до ДВНЗ «Донбаський державний педагогічний університет» задоволено частково. 
 
Установлено факт перебування ОСОБА_1 в трудових відносинах на посаді викладача кафедри германської філології з Горлівським інститутом іноземних мов ДВНЗ «Донбаський державний педагогічний університет» з 01 липня 2009 року. Стягнуто з ДВНЗ «Донбаський державний педагогічний університет» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 03 липня 2017 року                           по 22 серпня 2017 року в розмірі 10 377,4 грн. Зобов`язано Державний вищий навчальний заклад «Донбаський державний педагогічний університет» надати відпустку без збереження заробітної плати з 23 серпня 2017 року на період проведення антитерористичної операції з урахуванням часу, необхідного для повернення до місця роботи, але не більше як сім календарних днів після прийняття рішення про припинення антитерористичної операції на підставі пункту 18 статті 25 Закону України «Про відпустки».
 
28 грудня 2018 року Васьковський С. П., діючи в інтересах ДВНЗ «Донбаський державний педагогічний університет» на підставі доручення від 02 січня 2018 року, подав до суду апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, яка підписана ним як представником відповідача. 
 
Короткий зміст судового рішення апеляційного суду 
 
Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 15 січня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 повернуто особі, яка її подала. 
 
Апеляційний суд виходив із того, що ОСОБА_3 не є стороною в справі, відповідно до доручення від 02 січня 2018 року є представником Державного вищого навчального закладу «Донбаський державний педагогічний університет», а його повноваження на ведення справи в суді згідно з частиною першою статті 64 ЦПК України зводяться до вчинення процесуальних дій від імені особи, яку він представляє. Звернення ОСОБА_3 із апеляційною скаргою від власного імені суперечить вимогам процесуального закону. 
 
Аргументи учасників справи
 
12 лютого 2019 року ОСОБА_3 , який діє на підставі доручення в інтересах відповідача, подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 15 січня 2019 року та просив її скасувати як таку, що прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.
 
Указує, що подав апеляційну скаргу на рішення як представник ДВНЗ «Донбаський державний педагогічний університет», діючи в інтересах відповідача на підставі доручення від 02 січня 2018 року.
 
Висновки апеляційного суду про те, що він подав апеляційну скаргу від свого імені, не будучи учасником даної справи, суперечать наявним у матеріалах справи доказам.
 
На інші обставини як на підставу для скасування оскаржуваної ухвали апеляційного суду представник відповідача не посилається. 
 
Інші учасники справи наданим їм процесуальним правом на подання відзиву на касаційну скаргу не скористались.
 
Рух справи в суді касаційної інстанції 
 
Ухвалою Верховного Суду від 28 березня 2019 року відкрито касаційне провадження в справі. У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про зупинення дії рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21 грудня 2018 року відмовлено.
 
Ухвалою Верховного Суду від 18 січня 2021 року дана справа призначена до судового розгляду.
 
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
 
Касаційна скарга подана до набрання чинності Закону України № 460-ІХ                  від 15 січня 2020 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», тому відповідно до пункту 2 прикінцевих та перехідних положень вищезазначеного закону розглядається у порядку, що діяв до набрання чинності цим законом.
 
Згідно з положеннями статті 389 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній                      до 08 лютого 2020 року) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
За результатами розгляду касаційної скарги колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
 
За змістом частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
 
Відповідно до частини третьої статті 58 ЦПК України юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.
 
Згідно пункту 1 частини першої статті 62 ЦПК України повноваження представників сторін та інших учасників справи можуть бути підтверджені довіреністю юридичної особи.
 
Частиною першою статті 64 ЦПК України визначено, що представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.
 
Відповідно до пункту 1 частини п`ятої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду та повертається судом апеляційної інстанції, зокрема, якщо апеляційна скарга подана особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписана, або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.
 
У матеріалах справи наявне доручення від 02 січня 2018 року № 68-18-1017, відповідно до якого ДВНЗ «Донбаський державний педагогічний університет» уповноважує начальника відділу правової допомоги та профорієнтаційної роботи відокремленого структурного підрозділу Горлівський інститут інозимних мов ДВНЗ «Донбаський державний педагогічний університет» ОСОБА_3 представляти інтереси закладу, зокрема, в усіх судах загальної юрисдикції. Доручення дійсне до 31 грудня 2018 року. 
 
Аналіз форми та змісту апеляційної скарги від 28 грудня 2018 року дає підстави для висновку, що Васьковський С. П. подав скаргу в інтересах ДВНЗ «Донбаський державний педагогічний університет», про що зазначено на першій сторінці апеляційної скарги, а також поруч з підписом представника на останній сторінці скарги.
 
Висновок апеляційного суду, що ОСОБА_3 , подаючи апеляційну скаргу, діяв у власних інтересах, не ґрунтується на матеріалах справи. 
 
Оскільки апеляційна скарга підписана ОСОБА_3 як представником відповідача, й такі його повноваження підтверджуються наявним у матеріалах справи дорученням, висновок апеляційного суду про наявність передбачених частиною п'ятою статті 357 ЦПК України підстав для повернення апеляційної скарги зроблений з порушенням норм процесуального права. 
 
Відповідно до частини шостої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.
 
Аналіз матеріалів справи свідчить, що за повторно поданою апеляційною скаргою Васьковського С. П., який діє в інтересах ДВНЗ «Донбаський державний педагогічний університет», постановою Чернігівського апеляційного суду від 07 травня 2019 року рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21 грудня 2018 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено. 
 
За таких обставин необхідності для направлення справи до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження немає.
 
Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року в справі № 826/5500/18 (провадження № 11-195апп19).
 
Ураховуючи викладене, наявні правові підстави для задоволення касаційної скарги та скасування ухвали Чернігівського апеляційного суду від 15 січня 2019 року.
 
Керуючись статтями 400, 402, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегіїсуддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
ПОСТАНОВИВ :
 
Касаційну скаргу Васьковського Сергія Петровича, який діє на підставі доручення в інтересах державного вищого навчального закладу «Донбаський державний педагогічний університет», задовольнити.
 
Ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 15 січня 2019 року скасувати. 
 
Із моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції ухвала Чернігівського апеляційного суду від 15 січня 2019 року втрачає законну силу. 
 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                       В. І. Крат
 
Судді                                                                                                    Н. О. Антоненко 
 
                                                                                                               І. О. Дундар
 
                                                                                                               М. М. Русинчук
 
                                                                                                               М. Ю. Тітов