ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2021 року	Львів	Справа № 300/529/20 пров. № А/857/10410/20	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді                                                  Коваля Р.Й.,
суддів                                                                       Ільчишин Н.В.,
                                                                                 Святецького В.В.,
з участю секретаря судового засідання                Марцинковської О.М.,  

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 червня 2020 року (прийняте у м. Івано-Франківську суддею Чуприною О.В.; дата складення рішення у повному обсязі не вказана) в справі № 300/529/20 за позовом ОСОБА_1 до Надвірнянської районної державної адміністрації Івано-Франківської області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, 

                                                     В С Т А Н О В И В :

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Івано-Франківського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просила:
- визнати протиправним і скасувати наказ керівника апарату Надвірнянської районної державної адміністрації Івано-Франківської області (далі - Надвірнянська РДА, райдержадміністрація, РДА, суб`єкт призначення) № 9-к від 30.01.2020;
- поновити її на посаді головного спеціаліста відділу економічного розвитку, промисловості, транспорту та лісового господарства Надвірнянської РДА;
- стягнути з Надвірнянської РДА середній заробіток за час вимушеного прогулу.
Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що відповідач протиправно, всупереч вимогам статтей 40, 42, 49-2 Кодексу законів про працю України (далі також - КЗпП України) звільнив її із займаної посади головного спеціаліста відділу економічного розвитку, промисловості, транспорту та лісового господарства Надвірнянської РДА, оскільки її не було повідомлено про наявність чи відсутність роботи за відповідною професією чи спеціальністю в тій самій установі; не надано їй перевагу в залишенні на роботі, як працівнику, стаж роботи якої становить 26 років; не враховано відсутність у неї порушень трудової дисципліни, а також термін настання пенсійного віку (менше трьох років). 

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 червня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, його оскаржила ОСОБА_1 , яка вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального права, при неповному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, а висновки, викладені в рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи. Тому просила скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції всупереч приписам пункту 3 розділу IV «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) ухвалив оскаржуване незаконне рішення до закінчення строку дії карантину, чим позбавив її можливості подати до суду відповідь на відзив, докази, звернутись із заявою про збільшення розміру позовних вимог, заявою про витребування доказів, заявою про забезпечення доказів, заявою про перехід до загального позовного провадження, ряд інших заяв та клопотань, що призвело до неправильного вирішення справи. Крім того, безпідставними є посилання суду першої інстанції на те, що нею не було подано клопотання про продовження процесуального строку на подання відповіді на відзив та встановлення іншої граничної дати виконання коментованих вимог/пропозицій ухвали суду, в тому числі про існування об`єктивних перешкод чи обмежень у реалізації власного права, оскільки вимога звертатись до суду із заявою про продовження процесуального строку передбачена Законом № 731-ІХ від 18.06.2020, який набрав чинності 17.07.2020, тобто після ухвалення рішення.

Представник Надвірнянської РДА подав до суду відзив на апеляційну скаргу, вважаючи, що рішення суду першої інстанції винесене з дотриманням усіх норм матеріального та процесуального права, а тому просив апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. 
Покликається на те, що позивач, отримавши відзив на позов, так і не скористалася правом подання відповіді на нього не тільки в строки, встановлені пунктом 4 резолютивної частини ухвали суду про відкриття провадження від 31.03.2020, але й в строк до дати винесення рішення в цій справі; не подала жодних клопотань про продовження процесуальних строків; не вказала суду про причини пропуску процесуальних строків, встановлених зазначеною вище ухвалою суду, не надала щодо цього жодної аргументації та не вважала за потрібне просити суд про продовження цього строку. Покликаючись на те, що суд першої інстанції позбавив її можливості подати до суду відповідь на відзив, докази, звернутись із заявою про збільшення розміру позовних вимог, заявою про витребування доказів, заявою про забезпечення доказів, заявою про перехід до загального позовного провадження, ряд інших заяв та клопотань, позивач не вказує, які саме обставини позбавили її цього права, а також не надає жодного підтверджуючого документа, який би міг це підтвердити, а тільки зіслалася на нормативно-правові акти, які спрямовані на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Звертає увагу суду апеляційної інстанції, що дотримання строків в адміністративному процесі є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не здійснювалося. 
Також за приписами частини другої статті 313 КАС України неявка сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1 з 01.06.1992 в порядку переводу призначена на посаду зоотехніка в структурі РДА; з 14.01.1994 працювала у відповідача на різних посадах державної служби, зокрема з 23.11.2018 по 31.01.2020 - на посаді головного спеціаліста відділу економічного розвитку, промисловості, транспорту, лісового господарства Надвірнянської РДА, що підтверджується копіями її трудової книжки серії НОМЕР_1 та особової картки державного службовця (т. 1 а.с. 42 - 51, 109 - 112).

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.2019 № 926 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України та скасування постанови Кабінету Міністрів України від 19 червня 2019 року № 746», а також у зв`язку із внесенням змін до постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2014 № 91 «Деякі питання діяльності місцевих державних адміністрацій", в межах адміністративно-територіальної одиниці «Івано-Франківська область» передбачено зменшення граничної чисельності працівників районних державних адміністрацій з 1812 до 1261 одиниць, в тому числі апаратів райдержадміністрацій з 424 до 196 одиниць.

Враховуючи наведене, пунктами 2, 3 розпорядження Івано-Франківської обласної державної адміністрації (далі також - ОДА) від 22.11.2019 № 418-к «Про деякі питання діяльності районних державних адміністрацій» рекомендовано РДА визначити, керуючись статтею 47 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», граничну чисельність працівників відповідних РДА та керуючись постановами Кабінету Міністрів України від 18.04.2012 № 606 і від 12.03.2005 № 179, вжити заходів з оптимізації і впорядкування структури РДА, затвердити структуру апарату і структурних підрозділів у межах визначеної граничної чисельності працівників та здійснити реорганізаційні заходи згідно з чинним законодавством (т. 1 а.с. 30 - 31).

На виконання цього розпорядження Надвірнянська РДА розпорядженням № 307 від 26.11.2019 «Про затвердження структури районної державної адміністрації» визначила граничну чисельність РДА у кількості 103 одиниці, в тому числі апарат - 14 одиниць; затвердила структуру та штатну чисельність апарату і структурних підрозділів РДА згідно із додатками, установила попередити працівників про наступне вивільнення, керівникам структурних підрозділів зі статусом юридичної особи публічного права здійснити реорганізаційні заходи та внести відповідні зміни і подати на затвердження структуру, штатні розписи, положення підпорядкованих підрозділів та переглянути посадові інструкції працівників (т. 1 а.с.33).

Наказом керівника апарату Надвірнянської РДА від 28.11.2018 № 6 зобов`язано начальника відділу управління персоналом апарату РДА відповідно до статті 49-2 КЗпП України та статті 43 Закону України «Про державну службу» попередити персонально працівників апарату та структурних підрозділів РДА без статусу юридичної особи публічного права у зв`язку із скороченням чисельності та штату, зміни структури та штатного розпису, реорганізації структурних підрозділів про наступне вивільнення, зміну істотних умов державної служби або зміну істотних умов праці (т. 1 а.с. 36 - 37).
Згідно з додатком до цього наказу головного спеціаліста відділу економічного розвитку, промисловості, транспорту та лісового господарства ОСОБА_1 29.11.2019 повідомлено про наступне її звільнення згідно з Законом України «Про державну службу» та КЗпП України, що підтверджується підписом останньої (т. 1 а.с. 39).

Відповідно до затвердженої 31.10.2018 структури відділу економічного розвитку, промисловості, транспорту та лісового господарства Надвірнянської РДА кількість штатних одиниць відділу - 7 чоловік, з яких: начальник відділу - 1, головний спеціаліст - 4, завідувач сектора транспорту на інфраструктури - 1, головний спеціаліст сектору - 2 (т. 1 а.с. 98).
09.08.2019 граничну чисельність цього відділу зменшено до 6 чоловік (т. 1 а.с. 102).

Додатком 1 до розпорядження Надвірнянської РДА від 26.11.2019 № 307 «Про затвердження структури районної державної адміністрації» визначено структуру і граничну чисельність Надвірнянської РДА, а саме: апарат РДА - 14 одиниць; управління соціального захисту населення - 52 одиниці; управління фінансів - 7 одиниць, управління надання адміністративних послуг - 8 одиниць; служба у справах дітей - 5 одиниць; відділ освіти - 3 одиниці; архівний відділ - 2 одиниці; відділ економічного розвитку, промисловості, транспорту та лісового господарства - 3 одиниці; сектор міжнародного співробітництва, туризму, інвестицій, молоді та спорту - 2 одиниці; сектор архітектури, містобудування, містобудівного кадастру та житлово-комунального господарства - 2 одиниці; відділ будівництва - 2 одиниці; відділ культури - 2 одиниці; головний спеціаліст з питань оборонної роботи, цивільного захисту та взаємодії з правоохоронними органами - 1 одиниця, а всього - 103 одиниці (т. 1 а.с. 33).

А розпорядженням Надвірнянської РДА від 29.01.2020 № 17 «Про внесення змін до розпорядження райдержадміністрації від 26.11.2019 за № 307 «Про затвердження структури районної державної адміністрації» внесено зміни до зазначеної вище структури, зокрема: виключено відділ економічного розвитку, промисловості, транспорту та лісового господарства.
Також було утворено відділ житлово-комунального господарства, архітектури, містобудування та інфраструктури (гранична чисельність - 3 одиниці), відділ будівництва, енергетики та охорони довкілля (гранична чисельність - 4 одиниці), відділ культури, молоді та спорту (гранична чисельність - 3 одиниці), сектор з питань мобілізаційної і оборонної роботи, цивільного захисту та взаємодії з правоохоронними органами (гранична чисельність - 2 одиниці) (т. 1 а.с. 88 - 91).

Відповідно до повідомлення про вивільнення від 30 січня 2020 року ОСОБА_1 повідомлено про її майбутнє звільнення у зв`язку зі скороченням чисельності працівників РДА, яке відбудеться 31.01.2020, що обумовлено неможливістю переведення позивача на іншу роботу, у зв`язку із відсутністю вакантної посади. Одночасно її повідомлено про те, що у разі створення нової посади чи появи вакантної посади, яка відповідає її кваліфікації, протягом шести місяців з дня звільнення, вона має право поворотного прийняття на державну службу за заявою, у разі, якщо вона була призначена на посаду в Надвірнянську РДА за результатами конкурсу (т. 1 а.с. 103).

Наказом керівника апарату РДА № 9-к від 30.01.2020 ОСОБА_1 було звільнено з посади головного спеціаліста відділу економічного розвитку, промисловості, транспорту та лісового господарства Надвірнянської РДА 31 січня 2020 року згідно пункту 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу» у зв`язку із скороченням чисельності державних службовців (т. 1 а.с. 128).

Вважаючи зазначене рішення неправомірним, ОСОБА_1 оскаржила його до суду.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції мотивував його тим, що представник відповідача належним чином обґрунтував і підтвердив відповідними доказами правомірність винесеного Надвірнянською РДА наказу про звільнення ОСОБА_1 , тому позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Такі висновки суду першої інстанції, на переконання колегії суддів апеляційного суду, відповідають нормам матеріального права, фактичним обставинам справи і є правильними з огляду на таке.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами другою, третьою 3 статті 5 Закону України від 28.11.2019 № 889-VIII «Про державну службу» (далі - Закон № 889-VIII) передбачено, що відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом. 
Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Підстави припинення державної служби визначено статтею 83 Закону № 889-VIII, відповідно до пункту 4 частини першої якої, державна служба припиняється, зокрема, за ініціативою суб`єкта призначення (статті 87, 87-1 цього Закону).

Згідно із пунктом 1 частини першої та частиною третьою статті 87 Закону № 889-VIII підставою для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є, зокрема, скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу.
Суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів. Суб`єкт призначення або керівник державної служби може пропонувати державному службовцю будь-яку вакантну посаду державної служби у тому самому державному органі (за наявності). При цьому не застосовуються положення законодавства про працю щодо обов`язку суб`єкта призначення отримання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) на звільнення.

Згідно з пунктом 1 частини першої та частини другої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.
Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Статтею 42 КЗпП України визначено, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.
При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається зокрема: працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; працівникам, яким залишилося менше трьох років до настання пенсійного віку, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат.

За вимогами статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.
При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.
Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України «Про зайнятість населення», власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

Відповідно до пункту 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 р. № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», розглядаючи трудовий спір, пов`язаний зі звільненням за пунктом 1 статті 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення. 

За змістом цих приписів власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі скороченням чисельності або штату працівників зобов`язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації. А припинення державної служби з підстав скорочення чисельності або штату державних службовців можливе тільки у разі, коли відсутня можливість пропозиції іншої рівноцінної посади державної служби, а в разі відсутності такої пропозиції - іншої роботи (посади державної служби) у цьому державному органі відповідно до кваліфікації державного службовця. 
Оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, то роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

Як було встановлено в ході судового розгляду, станом на 31.10.2018 штатна чисельність відділу економічного розвитку, промисловості, транспорту та лісового господарства Надвірнянської РДА складала 7 чоловік; станом на 09.08.2019 - 6 чоловік; станом 26.11.2019 - 3 одиниці; а станом на 29.01.2020 - вказаний відділ було виключено зі структури Надвірнянської РДА, а повноваження цього відділу були передані до структурних відділів Івано-Франківської ОДА. 

Тобто, в розумінні положень пункту 1 статті 48 Закону України «Про зайнятість населення», в цьому випадку мало місце масове вивільнення працівників з ініціативи роботодавця.

У зв`язку з ліквідацією цього відділу в структурі Надвірнянської РДА усіх його працівників було звільнено, за виключенням ОСОБА_2 , якого було переведено для подальшої роботи у відділ будівництва, енергетики та охорони довкілля, а також ОСОБА_3 - у відділ житлово-комунального господарства, архітектури, містобудування та інфраструктури Надвірнянської РДА, відповідно до їх переваг порівняно з ОСОБА_1 - більш високої кваліфікації (згідно довідки порівняльного аналізу кваліфікації працівників відділу економічного розвитку, промисловості, транспорту та лісового господарства районної державної адміністрації за 2019 рік) та профільної освіти (Івано-Франківський національний університет нафти і газу; спеціальність «гірничий інженер» та Український фінансово-економічний інститут (т. 1 а.с. 166, 167, 174 -175).

Зі змісту положень про відділи житлово-комунального господарства, архітектури, містобудування та інфраструктури (затв. розпорядженням РДА від 11.02.2020 № 32) та будівництва, енергетики та охорони довкілля (затв. розпорядженням РДА від 25.02.2020 № 48 видно, що забезпечення реалізації державної політики в сфері агропромислового виробництва, формування інфраструктури аграрного ринку та діяльності сільськогосподарського виробництва підприємств, що визначено посадовою інструкцією позивача, до основних завдань цих відділів не належить, а також не відповідає її профільній освіті - Кам`янець-Подільський сільськогосподарський інститут, кваліфікація - зооінженер, при тому, що позивач за час своєї трудової діяльності виконувала роботу лише в межах агропромислового комплексу (здебільшого у сфері тваринництва) (т. 1 а.с. 129 - 139, 158 - 165).

Зважаючи на викладене, а також те, що станом на час звільнення позивача відділ економічного розвитку, промисловості, транспорту та лісового господарства, у якому вона працювала, було виключено зі структури Надвірнянської РДА, а новий структурний підрозділ із завданнями забезпечення реалізації державної політики у сфері агропромислового виробництва, тваринництва, формування інфраструктури аграрного ринку та діяльності сільськогосподарського виробництва (які виконувала позивач) в структурі РДА не було створено, у період з 03.11.2019 по 31.01.2020 в РДА нові посади згідно затверджених штатних розписів апарату та структурних підрозділів РДА не створювались (т.1 а.с.182), враховуючи масове вивільнення працівників, відсутність будь-яких нових вакантних посад, які могли б бути запропоновані позивачу, в сукупності з відсутністю права позивача на переважне залишення на роботі у відповідності до частини 2 статті 42 КЗпП України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивача було звільнено правомірно, з дотриманням визначеної законодавством процедури, а відтак наказ Надвірнянської РДА від 30.01.2020 за № 9-к про звільнення позивача з державної служби винесено відповідачем правомірно, з урахуванням усіх обставин.
Для забезпечення права позивача на працевлаштування, у зв`язку з масовим вивільненням працівників, РДА попередила Надвірнянську філію Івано-Франківського обласного центру зайнятості, а також роз`яснила позивачу її право поворотного прийняття на державну службу протягом шести місяців після звільнення за дотримання певних умов.

Крім того, варто зауважити, що станом на час виникнення спірних правовідносин Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо перезавантаження влади» № 117-IХ від 19.09.2019 було внесено зміни до статтей 43 та 87 Закону № 889-VIII, зокрема пункт перший частини першої статті 87 цього Закону такого змісту:
«1) скорочення чисельності або штату державних службовців, ліквідація державного органу, реорганізація державного органу у разі, коли відсутня можливість пропозиції іншої рівноцінної посади державної служби, а в разі відсутності такої пропозиції - іншої роботи (посади державної служби) у цьому державному органі» (стара редакція)
змінено на нову редакцію такого змісту:
«1) скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу».

А із частини третьої цієї статті виключено посилання на те, що процедура вивільнення державних службовців на підставі пункту 1 частини першої цієї статті визначається законодавством про працю і що звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті допускається лише у разі, якщо державного службовця не може бути переведено на іншу посаду відповідно до його кваліфікації або якщо він відмовляється від такого переведення.

Вказана норма у новій редакції передбачає, що суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів. Суб`єкт призначення або керівник державної служби може пропонувати державному службовцю будь-яку вакантну посаду державної служби у тому самому державному органі (за наявності).

Тобто, вказані норми у новій редакції не обумовлюють звільнення державного службовця із можливістю пропозиції іншої посади державної служби у цьому державному органі та не зобов`язують суб`єкта призначення обов`язково пропонувати державному службовцю іншу посаду та виконувати передбачені КЗпП України процедури та передбачає лише одне попередження про наступне звільнення.

Відтак оскаржуваний наказ Надвірнянської РДА наказу про звільнення позивача прийнятий на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

З приводу покликань апелянта на те, що суд першої інстанції всупереч приписам пункту 3 розділу IV «Прикінцеві положення» КАС України ухвалив оскаржуване незаконне рішення до закінчення строку дії карантину, чим позбавив її можливості подати до суду відповідь на відзив, докази, звернутись із заявою про збільшення розміру позовних вимог, заявою про витребування доказів, заявою про забезпечення доказів, заявою про перехід до загального позовного провадження, ряд інших заяв та клопотань, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів апеляційного суду зазначає таке.

Згідно приписів статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Також одним із принципів адміністративного судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Тобто, публічно-правовий спір повинен бути вирішений судом, зокрема, своєчасно, з метою забезпечення ефективного захисту прав, свобод та інтересів особи, яка звернулася за судовим захистом, та в розумні строки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Додатково колегія суддів враховує, що з урахуванням приписів частини п`ятої статті 44 КАС України вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справи є обов`язком не тільки суду, а й учасників справи.

Суд апеляційної інстанції вважає, що матеріли адміністративної справи чітко відображають правові позиції учасників справи, їхні доводи і обґрунтування, а тому були достатніми для вирішення справи по суті та прийняття законного і обгрунтованого судового рішення. 

Разом з тим, апелянт не вказала в апеляційній скарзі на те, чому вона заперечує проти доводів відповідача, які докази, додаткові пояснення вона хотіла надати до суду першої інстанції чи витребувати, які клопотання чи заяви бажала заявити (проте не змогла це зробити через дії суду), яким чином вона хотіла збільшити позовні вимоги та яким чином вплинули на правильність вирішення справи дії суду, зокрема, нерозгляд справи в загальному позовному провадженні. 
На переконання колегії суддів апеляційного суду такі загальні посилання, без вказівки на конкретну неповноту та недоліки судового рішення і неподання відповідних доказів, пояснень, клопотань тощо до суду апеляційної інстанції не можуть бути підставою для скасування чи зміни судового рішення.

За таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог.
Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.   
Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

                                                     П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 червня 2020 року в адміністративній справі № 300/529/20 - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України. 

Головуючий суддя	 	Р. Й. Коваль 	
судді	 	Н. В. Ільчишин 	
 	 	В. В. Святецький	
Постанова складена у повному обсязі 29 січня 2021 року.
Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду