Справа № 0907/2-1865/2011 
Провадження № 22-ц/4808/144/21 
Головуючий у 1 інстанції Тринчук В. В. 
Суддя-доповідач Фединяк 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 січня 2021 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:
головуючого                Фединяка В.Д. ( суддя-доповідач) 
суддів:                Бойчука І.В., Девляшевського В.А.
секретаря                Петріва Д.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою представника Акціонерного товариства «Укрсиббанк» Третяка В`ячеслава Юрійовича про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку їх пред`явлення до примусового виконання, за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства «Укрсиббанк» Третяка Вячеслава Юрійовича на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 16 листопада 2020 року, постановлену у складі судді Тринчука В. В. у м.Івано-Франківську,

ВСТАНОВИВ:
У травні 2020 року представник Акціонерного товариства «Укрсиббанк» звернувся в суд з заявою про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку їх пред`явлення до примусового виконання.
Заява мотивована тим, що заочним рішенням Івано-Франківського міського суду від 03 серпня 2012 року в солідарному порядку стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «Укрсиббанк» заборгованість в розмірі 1 258 665 гривень 62 копійок за договором надання кредиту №11089195000 від 04.12.2006 року, а також 120 гривень 00 копійок витрат на інформаціно - технічне забезпечення розгляду справи та 1700 гривень 00 копійок витрат по оплаті судового збору. Івано-Франківським міським судом на підставі рішення суду від 03.08.2012 року по справі 0907/2-1865/2011 видано виконавчі листи. Постановою державного виконавця від 30 жовтня 2013 року відкрито виконавче провадження № 40482700. Відповіддю Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області на запит АТ «Укрсиббанк»  від 07.07.2020 року вказано, що виконавчі провадження щодо стягнення з  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «Укрсиббанк» в солідарному порядку 120 гривень 00 копійок витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи та 1700 гривень 00 копійок витрат по оплаті судового збору  завершені. Також у відповіді було вказано, що матеріали вище вказаного виконавчого провадження є знищеними. Зазначає, що усі виконавчі листи були втрачені, окрім виконавчого листа № 0907/2-1865/2011 від 23.09.2013 року, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Укрсиббанк» заборгованісті в розмірі 1 258 665 гривень 62 копійок.
Просив видати дублікат виконавчого листа № 0907/2-1865/2011 про стягнення з ОСОБА_1 на користь AT «УКРСИББАНК» в солідарному порядку 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та 1700,00 грн. витрат по оплаті судового збору; поновити строк на пред`явлення виконавчого листа № 0907/2-1865/2011 про стягнення з ОСОБА_1 на користь AT «УКРСИББАНК» в солідарному порядку 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та 1700,00 грн. витрат по оплаті судового збору; видати дублікат виконавчого листа № 0907/2-1865/2011 про стягнення з ОСОБА_2 на користь AT «УКРСИББАНК» в солідарному порядку 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та 1700,00 грн. витрат по оплаті судового збору; поновити строк на пред`явлення виконавчого листа № 0907/2-1865/2011 про стягнення з ОСОБА_2 на користь AT «УКРСИББАНК» в солідарному порядку 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та 1700,00 грн. витрат по оплаті судового збору;
Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 16 листопада 2020 року в задоволенні заяви представника АТ «Укрсиббанк» про видачу дублікату виконавчого документу та поновлення строку для його пред`явлення на примусове виконання відмовлено.
Не погоджуючись з ухвалою суду, представник Акціонерного товариства «Укрсиббанк» Третяк В.Ю. подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали суду, посилаючись на те, що суд неповно з`ясував обставини справи, допустив порушення норм матеріального та процесуального права, тому постановив незаконне рішення. Зокрема, апелянт вказує на те, що оригінали виконавчих документів № 0907/2-1865/2011 про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості на адресу АТ «Укрсиббанк» не надходили. Таким чином, Івано-Франківський міський відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністрества юстиції (м. Івано-Франківськ) не направляло, тому банком не втрачено дані виконавчі документи. Вказує, що виконавчі документи загублені з поважних причин, відмова у видачі їх дублікату позбавляє АТ «Укрсиббанк» права на примусове виконання судового рішення, заборгованість відповідачів не сплачена.
Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.
Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Сторони у встановленому законом порядку повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, проте в судове засідання не з`явились, що відповідно ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності. 
Розгляд справи за відсутності сторін та учасників справи, щодо яких наявні відомості про вручення судової повістки не є порушенням статті 129 Конституції України та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про доступ до правосуддя.
Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з таких підстав.
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні заяви Акціонерного товариства «Укрсиббанк» про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строків виконання, суд першої інстанції виходив з того, що поважність причин пропуску строку на пред`явлення виконавчого документу до виконання є оціночною категорією і встановлюється у кожному конкретному випадку. Такими причинами можуть бути: тяжка хвороба, безпорадний стан, тривале відрядження, інші обставини, які свідчать про відсутність у заінтересованої особи об`єктивної можливості подати виконавчий документ до виконання у встановлені законом строки. Як вбачається з заяви представника АТ «Укрсиббанк» про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа, жодних поважних причин пропуску такого строку заявником не зазначено.
Висновок суду відповідає вимогам закону і матеріалам справи.
Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. 
Судом встановлено, що заочним рішенням Івано-Франківського міського суду 03.08.2012 року в солідарному порядку стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «Укрсиббанк» заборгованість в розмірі 1 258 665 гривень 62 копійок за договором надання кредиту №11089195000 від 04.12.2006 року, а також 120 гривень 00 копійок витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи та 1700 гривень 00 копійок витрат по оплаті судового збору. (Т. 1 а.с. 103)
Івано-Франківським міським судом на підставі рішення суду від 03.08.2012 року по справі 0907/2-1865/2011 видано виконавчі листи.
Заявник зазначає в заяві, що  виконавчі листи № 0907/2-1865/2011 були пред`явлений до виконання в ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області.
Відповідно до пункту 17.4 Перехідних положень ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Єдиною підставою для видачі судом дублікату виконавчого листа є його втрата.
Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, викрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.
Відповідно до частини 1 пункту 17.4 Перехідних положень ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи судами попередніх інстанцій) у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Заяву про видачу дубліката виконавчого листа може бути подано до суду тільки до закінчення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, встановленого пунктом 2 частини першої статті 22 Закону України «Про виконавче провадження».
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.
Дублікат виконавчого документа може бути виданий лише у разі звернення стягувача або державного виконавця із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання.
Згідно правових позицій, наведених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі №2-836/11 (провадження №14-308цс19), у разі пропуску стягувачем строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання не створює перешкод для задоволення заяви стягувача про видачу дубліката втраченого виконавчого документа у разі, якщо суд задовольнив заяву стягувача про поновлення пропущеного строку для пред`явлення такого документа до виконання. Тобто, якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.
У частині шостій статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року N 1404-VIII стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Відповідно до частини першої статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.
Згідно підпункту 17.4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У пунктах 44 - 47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зроблено висновок, що «стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону № 1404-VIII).. У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України; близький за змістом припис відображений у частині першій статті 329 ГПК України). Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання (аналогічний припис відображений у підпункті 19.4 пункту 1 розділу «Перехідні положення» ГПК України). Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви».
При відмові в задоволенні заяви, суд першої інстанції, вірно встановив відсутність поважних причин пропуску строку на пред`явлення виконавчих листів до виконання.
Суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що виконавчі документи загублені з поважних причин, а відмова у видачі їх дублікату позбавляє АТ «Укрсиббанк» права на примусове виконання судового рішення, оскільки заявником не подано доказів причин втрати виконавчих документів.
Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Оскаржуване рішення відповідає вимогам закону, ґрунтується на засадах верховенства права, принципах справедливості, добросовісності та розумності, підстави для його скасування відсутні.
Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки апеляційний суд не змінює судове рішення та не ухвалює нове, то в такому разі розподіл судових витрат не проводиться.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд 

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Укрсиббанк» Третяка В`ячеслава Юрійовича на ухвалу залишити без задоволення. Ухвалу Івано-Франківського міського суду від 16 листопада 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає чинності з моменту її підписання і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з часу складання повного судового рішення.
Повний текст складено 21 січня 2021 року.

Судді:                                                        В.Д.Фединяк
                                                               І.В.Бойчук
В.А.Девляшевський