П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

_________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

02 лютого 2021 р.	м.Одеса	Справа № 400/1715/20	
Головуючий в 1 інстанції: Лебедєва Г. В.
          
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого  судді -  Вербицької Н.В.,
                      суддів – Бойко А.В.,
                                           Шевчук О.А.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу    ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 червня 2020 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И Л А:
28 квітня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив:
- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Миколаївській області щодо невиплати ОСОБА_1 нарахованої пенсії за вислугу років в період з 01.01.2018 по 31.12.2019 в розмірі, відповідно до вимог чинного пенсійного законодавства;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Миколаївській області виплатити ОСОБА_1 заборгованість по пенсії за вислугу років в період з 01.01.2018 по 31.12.2019 в сумі 48355,50 грн., одним платежем, з індексацією і компенсацією втрати частини доходів за затримку виплати раніше нарахованої пенсії, і виплачувати пенсію на визначений позивачем банківський рахунок в установі АТ КБ "ПриватБанк".
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.12.2018 у справі № 826/3858/18, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019, визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2  постанови Кабміну України від 21.02.2018 року № 10З «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», пунктом 2 якої визначено порядок виплати перерахованих підвищених пенсій з 1 січня 2018 р., а саме: з 1 січня 2018 року - 50 відсотків; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - 75 відсотків; з 1 січня 2020 року - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року. Позивач вказує на те, що вказаною нормою йому фактично зменшено та розстрочено на значний термін виплату сум підвищення перерахованої пенсії, які мали б бути перераховані та виплачені в період з 01 січня 2018 року, що право на отримання всієї суми підвищеної пенсії. Як зазначає ОСОБА_1 , у зв`язку із визнанням протиправними та нечинними пунктів 1, 2 наведеної  постанови Кабміну України №103, вони не можуть бути застосовані до спірних правовідносин при визначенні порядку та розміру виплати пенсії позивачеві. Вказав, що відповідач зобов`язаний провести перерахунок та виплату пенсії з урахуванням індексації, оскільки індексація має особливий статус виплати з боку держави та має систематичний характер, а тому має бути врахована при перерахунку пенсії. Крім того, зазначив, що згідно ч. 2  ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини Пенсійного органу, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком, з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Крім того, зазначає про обґрунтовану відсутність можливості відкриття рахунку в установі Ощадбанку для отримання гарантованих виплат пенсії. З огляду на таке, просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 
Відповідач заперечував проти позову, зазначаючи, що дії ГУ ПФУ щодо перерахунку пенсії в розмірі 50% та 75% від сум підвищеної пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року, не є протиправними, оскільки такий перерахунок проведено на виконання постанови Кабміну №103, яка на момент проведення таких дій була чинною. Крім того, зазначає, що питання виплати пенсії у 2019 році врегульовано  постановою Кабміну України № 804 "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян". Вказує, що позивачу перераховано розмір пенсії з 01.01.2018 відповідно до п.1,п.2 постанови № 103 з урахуванням складових грошового забезпечення, визначених  постановою Кабміну України від 30.08.2017 року № 704  «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», тому підстав для перерахунку пенсії з урахуванням індексації відсутні. Щодо вимоги позивача про стягнення компенсації втрати частини доходів, зазначив, що відповідач здійснив перерахунок пенсії позивача відповідно до норм чинного законодавства. Позивачу пенсія у перерахованому розмірі виплачується своєчасно та у терміни, встановлені законодавством. Суми нарахованої, але не виплаченої пенсії позивача за попередні періоди (з 01.01.2018 по 31.12.2019 в сумі 48355,50 грн., як помилково вважає позивач) відсутні, а отже вимога позивача щодо стягнення з відповідача компенсації втрати частини доходів є безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 червня 2020 року, з урахуванням ухвали Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2020 року про виправлення описки, позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано дії ГУ ПФУ в Миколаївській області щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 за рахунок виплати з 05.03.2019 по 03.09.2019 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року, протиправними.
Зобов`язано ГУ ПФУ в Миколаївській області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з 05.03.2019 по 03.09.2019 (включно) з урахуванням 100% суми підвищеної пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року з врахуванням раніше виплачених сум на визначений ОСОБА_1  банківський рахунок, відкритий в установі АТ КБ «Приватбанк». В решті позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи просить скасувати рішення та прийняти нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі. Зокрема, апелянт зазначає, що посилання суду на дію постанови Кабміну №804 та відповідно відмову в задоволені позовних вимог за період з 04.09.2019 по 31.12.2019 є протиправними, оскільки правові норми даної постанови фактично дублюють положення постанови Кабміну №103, яку скасовано рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.12.2018 по справі №826/3858/18, що набрало законної сили 05.03.2019. Крім того, оскаржуваним рішенням суду першої інстанції помилково визначено виплату пенсії позивачу на рахунок Приватбанку виключно в частині виплати недоплаченої пенсії з 05.03.2019 по 03.09.2019. ОСОБА_1 є пенсіонером, особою похилого віку, яка постійно проживає за кордоном, а тому не може з`явитися до установи Ощадбанку для відкриття рахунку (за дорученням його також не відкривають), проте має рахунок в Приватбанку та бажає надалі отримувати пенсію саме на цей рахунок. Норма ст. 52 Закону України №2262-12 щодо виплат військових пенсій через установи ВАТ «Державний ощадний банк України» за місцем фактичного проживання пенсіонера в України не має застосовуватися в даних правовідносинах, оскільки позивач постійно проживає в Державі Ізраїль. Також відсутність вибору на власний розсуд установи банку для отримання пенсії звужує його  зміст та обсяг існуючих прав та свобод, обмежує конституційне право на отримання пенсії на рівних з іншими громадянами України умовами. Висновки суду щодо передчасності вимоги про компенсацію втрати частини доходів є помилковими, оскільки органом ПФУ самостійно таку компенсацію не буде нараховано та виплачено без покладення відповідного зобов`язання в рішенні суду. Висновки про дискреційні повноваження відповідача в цій частині призведуть виключно до негативних наслідків та необхідності подання позивачем сьомого за рахунком позову до ПФУ.
Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін в зв`язку із необґрунтованістю доводів апелянта.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження. 
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.
ОСОБА_1 отримує пенсію за вислугу років відповідно до  Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
31.05.2016 позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату пенсії за вислугу років на рахунок в Миколаївському філіалі АТ КБ «Приватбанку» (т.1, а.с. 57-58).
10.06.2016 на заяву від 31.05.2016 ОСОБА_1 отримано відповідь ГУ ПФУ в Миколаївській області про те, що чинним законодавством, а саме ст. 52 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачена виплата пенсій органами ПФУ через установи ВАТ «Державний ощадний банк України» за місцем фактичного проживання пенсіонера на підставі відповідних документів, що оформляються органами ПФУ або за бажанням пенсіонера доставка пенсії може здійснюватися через підприємства зв`язку за місцем його фактичного проживання незалежно від реєстрації місця проживання (т.1 а.с. 59-60).
З 01.01.2018 пенсію позивачу перераховано відповідно до ч.4 ст.63  Закону № 2262  та  постанови Кабміну України "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" № 103 від 21.02.2018, з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби, що визначені станом на 1 березня 2018 року відповідно до  постанови Кабміну України №704 від 30 серпня 2017 року "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб"  на підставі довідки, виданої Миколаївським обласним військовим комісаріатом (т.1, а.с. 15-16, 91).
Розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії обчислений з таких видів грошового забезпечення: посадовий оклад  4370,00 грн.; оклад за військовим званням - 1410,00 грн.; процентна надбавка за вислугу років 50% - 2890,00 грн. Всього: 8670,00 грн.
Основний розмір пенсії встановлений у розмірі 68% грошового забезпечення та складає 5895,60 грн.
ГУ ПФУ в Миколаївській області призначено позивачу до виплати пенсію:
у 2018 році (з надбавками) в розмірі 4061,64 грн. (2227,68 грн  (розмір пенсії до 01.01.2018 (т.1, а.с.12)) + 1833,96 грн. (50% від 3667,92 грн.));
у 2019 році (з надбавками) в розмірі 4978,62 грн. (2227,68 грн  (розмір пенсії до 01.01.2018 (т.1, а.с.12)) + 2750,94 грн. (75% від 3667,92 грн.))
Матеріали справи містять заяву ОСОБА_1 від 10.05.2020 про виплату пенсії або грошової допомоги на визначений рахунок НОМЕР_1 в АТ КБ «Приватбанк» для пред`явлення її за місцем вимоги, а саме до ГУ ПФУ в Миколаївській області (т.1, а.с. 56).
Не погоджуючись з виплатою пенсії у 2018-2019 роках в розмірі 50% та 75%, самостійно обрахувавши суму недоплати та вважаючи, що виплата пенсії має здійснюватися на визначений позивачем рахунок в АТ КБ «Приватбанк», позивач звернувся до суду з даним позовом.
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що дії ГУ ПФУ в Миколаївській області щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 за рахунок виплати з 05 березня 2019 року по 03 вересня 2019 року 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року, є протиправними. Зобов`язуючи відповідача провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з 05.03.2019 по 03.09.2019 (включно) з урахуванням 100% суми підвищеної пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року, суд виходив з наявності у позивача такого права на підставі підвищення розміру грошового забезпечення з 01.03.2018 у відповідності до постанови Кабміну № 704 та судових рішень у справі № 826/3858/18, якими визнані нечинними пункти 1 та 2 постанови Кабміну № 103. Отже, з часу набрання судового рішення законної сили (з 05.03.2019) скасовані обмеження щодо часткової виплати підвищеної пенсії, визначеної станом на 01.03.2018.  
Враховуючи, що позивачем дотримана вимога щодо подачі заяви про виплату пенсії на банківський рахунок від установи уповноваженого банку, вимоги в частині зобов`язання відповідача виплатити перерахунок пенсії на визначений ним банківський рахунок в АТКБ "ПриватБанк" № НОМЕР_1 підлягають задоволенню.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо проведення перерахунку та виплати пенсії з 04.09.2019, суд виходив з наявності постанови Кабміну України «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» від 14.08.2019 року № 804, відповідно до якої пенсійні органи  повинні у 2019 році здійснювати виплату пенсій в розмірі 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеної станом на 1 березня 2018 року. Вказана постанова діяла до 31.03.2020, до набрання законної сили рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.01.2020 року у справі № 640/19133/19, яким вона визнана нечинною. Правове становище щодо виплати пенсії у розмірі 100% відновлено лише з часу набрання судовим рішенням законної сили та не розповсюджується на правовідносини, що виникли за період з 04.09.2019 до 31.03.2020.
Відмовляючи у задоволенні позову щодо стягнення невиплаченої суми пенсії за період з 01.01.2018 по 31.12.2019 одним платежем у розмірі 48 355,50 грн, яка нарахована позивачем самостійно, суд зазначив, що нарахування пенсії є виключною компетенцією відповідача. Втручання в дискреційні повноваження не можуть бути виправданими з підстав доцільності та необхідності врегулювання спірних правовідносин. 
Позовні вимоги до ГУ ПФУ в частині вимог стягнення сум індексації, суд вважав передчасними, оскільки обов`язок призначити (перерахувати) та виплачувати позивачу пенсію в розмірі, обчисленій з грошового забезпечення, до складу якого має бути включена індексація, виникне після складання та направлення військкоматом до ГУ ПФУ відповідної довідки. Позивач вимагає виплатити йому компенсацію втрати частини доходів за затримку розрахунку саме у прив`язці до майбутнього розрахунку виплати заборгованості по пенсії на виконання рішення суду у цій справі, що суперечить  статті 4 Закону України № 2050-ІІІ, а тому дані вимоги також визнано передчасними. На підставі викладеного у задоволенні цієї частини позовних вимог також було відмовлено.
Слід звернути увагу, що в ухвалі від 04 листопада 2020 року Миколаївським окружним адміністративним судом роз`яснено позивачу, що в оскаржуваному по даній справі рішенні суду від 30.06.2020 не визначалося способу виплати пенсії на майбутнє, а тому на визначений ОСОБА_1 рахунок зобов`язано виплатити лише частину недоплаченої пенсії з 05.03.2019 по 03.09.2019.
Враховуючи, що із апеляційною скаргою звернувся лише позивач, беручі до уваги положення ч.1 ст.308 КАС України, судова колегія приходить до висновку, що предметом апеляційного оскарження є рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог, в зв`язку з чим не надає правової оцінки доводам суду в частині задоволення позовної заяви.  
Судова колегія частково погоджується з висновками суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову, враховуючи наступне.
Згідно зі ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією  та законами України.
Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі є, зокрема, Закон України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” від 01.01.1992 року №2262-XII (далі – Закон України №2262-XII).
Перерахунок призначених відповідно до цього Закону пенсій визначений статтею 63, відповідно до якої перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку. Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону. Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України (редакція, чинна на час проведення перерахунку пенсії).
Поетапність виплат підвищення перерахованої пенсії передбачено пунктом 2 постанови Кабміну України №103 від 21.02.2018 “Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб”, відповідно до якого виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї    постанови    підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводиться з 01.01.2018 у таких розмірах: з 01.01.2018 - 50 %; з 01.01.2019 по 31.12.2019 - 75 %; з 01.01.2020 - 100 % суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року.
Рішенням  Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018  у справі №826/3858/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019 визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови №103 й зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку №45.
При цьому, залишаючи без змін рішення судів першої та апеляційної інстанції у справі №826/3858/18, Верховний Суд у постанові від 12.11.2019, серед іншого вказав на те, що зміст статей    51,    52,    55,    63 Закону №2262-ХІІ свідчить про  наявність у Кабміну України права встановлювати порядок перерахунку пенсії, який не є тотожним та не визначає право встановлювати відстрочку або розстрочку виплати пенсії, тобто змінювати часові межі виплати.
Відтак, із набранням законної сили рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 у справі № 826/3858/18 позивач має право на отримання пенсійних виплат у розмірі 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018, починаючи з 05.03.2019.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у рішенні від 06.08.2019 у справі №160/3586/19, яке залишено без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 11.03.2020 та постановах від 09.04.2020 у справі №640/19928/18, від 17 червня 2020 року у справі №2540/2873/18.
Відповідно до ч.2 ст.265 КАС України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.
Пункти 1, 2 постанови Кабміну України №103, які застосовані відповідачем при виплаті пенсії ОСОБА_1 , були визнані протиправними і нечинними у судовому порядку рішенням суду у справі №826/3858/18, яке набрало законної сили 05.03.2019, а відтак, ураховуючи наведені вище положення процесуального закону, починаючи саме з цієї дати вказаний нормативно - правовий акт Кабміну України, у відповідній частині, втратив чинність і не підлягав застосуванню.
Слід звернути увагу, що відповідач, як територіальний орган центрального органу виконавчої влади, у своїй діяльності повинен керуватись, зокрема, обов`язковими до виконання постановами Кабміну України, який за своїм конституційним статусом є вищим органом у системі органів виконавчої влади, при цьому ГУ ПФУ у Миколаївській області не наділене правом діяти на власний розсуд всупереч вимог підзаконних нормативно - правових актів, відступати від положень останніх, якщо такі є чинними, їх дія не зупинена, в порядку, передбаченому Конституцією і законами України, або вони не визнані неконституційними, протиправними, нечинними чи не скасовані у судовому порядку.
Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду 16 жовтня 2019 року по справі №2040/6740/18.
Станом на час виникнення спірних правовідносин та до 05.02.2019 пункти 1, 2 постанови Каміну №103 були чинними, а відтак підлягали застосуванню ГУ ПФУ у Миколаївській області, у зв`язку з чим колегія суддів вважає правомірними в контексті спірного питання дії відповідача в період з 01.01.2018 до 05.03.2019 та, як наслідок, відсутність підстав для задоволення позовних вимог щодо виплати пенсії позивачу в 100% розмірі суми її підвищення в межах зазначених строків.
Слід врахувати, що 14.08.2019 Кабміном України прийнято постанову «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» № 804, яка набрала чинності 04.09.2019 року, відповідно до положень якої, виплата пенсій, призначених згідно із  Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»  до 1 березня 2018 р. (крім пенсій, призначених згідно із зазначеним  Законом  особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським) та перерахованих з 1 січня 2018 р. з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, заклади вищої освіти), що визначені станом на 1 березня 2018 року відповідно до  постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», здійснюється у 2019 році в розмірі 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеної станом на 1 березня 2018 року.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.01.2020 у справі №640/19133/19, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 31.03.2020, визнано  постанову Кабміну України від 14.08.2019 року №804 "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян"  протиправною та нечинною повністю.
Вірними є висновки суду, що  постанова Кабміну України «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» від 14.08.2019 року № 804  до з 04.09.2019 до 31.03.2020 року була діючою.
За таких умов відповідачем не допущено протиправних дій по відношенню до позивача в період з 04.09.2019 по 31.12.2019, оскільки він керувався чинною на той момент постановою Кабміну №804.
Доводи апелянта, що постанова Кабміну №804 фактично дублювала скасовані положення постанови Кабміну №103, стали одним з обґрунтувань визнання її протиправною та скасування в рамках розгляду справи №640/19133/19, проте вони не спростовують належність дій відповідача по даній справі в період з 04.09.2019 по 31.12.2019.
Вірними є висновки суду першої інстанції, що у разі набрання чинності рішенням суду про зобов`язання сплатити недоплачену частину пенсії, перерахування недоплачених сум буде вважатися належним виконанням судового рішення, як у разі перерахування присудженої суми кількома платежами, так і однією сумою, а повним виконанням рішення суду буде сплата відповідачем всієї недоплаченої різниці, що свідчить про відсутність підстав для здійснення перерахування пенсії ОСОБА_1 однією сумою.
Судова колегія також погоджується з тим, що клопотання про звернення до негайного виконання рішення суду задоволенню не підлягає, оскільки рішення суду у даній справі носить зобов`язальний характер та в ньому не вирішується питання про стягнення коштів з відповідача, а тому дія п. 2 ч. 1  ст. 371 КАС України  на дані правовідносини не розповсюджується.
Вірними є висновки суду першої інстанції щодо передчасності вимог проведення індексації, проте не з підстав того, що обов`язок її включення до складу грошового забезпечення виникне після складання та направлення військкоматом до ГУ ПФУ відповідної довідки.
В даному випадку правове питання стосується не включення індексації до складу грошового забезпечення, а проведення індексації пенсії, що мала бути нарахована.
Судова колегія зазначає, що передчасність вимог щодо виплати індексації обґрунтована питаннями визначення базового місяця, наявності факту перевищення індексом споживчих цін порогу індексації, встановленого в розмірі 103%, у взаємозв`язку з розміром пенсії, що має виплачуватися позивачу, а тому належить до компетенції пенсійного органу при перерахунку пенсії, нарахуванні та виплаті відповідних сум, відтак у разі незгоди з діями відповідача щодо наявності чи відсутності підстав для нарахування індексації та її розмірів позивач не позбавлений права звернутися за захистом своїх прав до суду.
ОСОБА_1 в своїх позовних вимогах просить, в тому числі, зобов`язати ГУ ПФУ в Миколаївській області виплачувати йому пенсію на визначений  банківський рахунок в АТ КБ «Приватбанк». 
Позивачем до суду першої інстанції на підтвердження свого права отримувати виплати саме в цей банк надано копію заяви від 10.05.2020, яка містить відповідний банківський рахунок, а також відмову управління ПФУ від 10.06.2016 №735-Р-07.
Також ним сформовано вірні доводи, що відсутність вибору на власний розсуд установи банку для отримання пенсії звужує його  зміст та обсяг існуючих прав та свобод, обмежує конституційне право на отримання пенсії на рівних з іншими громадянами України умовами.
Заперечуючи щодо задоволення позовних вимог в цій частині відповідач наводить доводи виключно щодо можливості здійснення виплат пенсії військовим пенсіонерам через ВАТ «Державний ощадний банк України» або підприємства зв`язку.
Доводи по даній справі та зміст відмови управління ПФУ від 10.06.2016 №735-Р-07 свідчать, що у відповідача склалися безапеляційні переконання неможливості нараховування пенсії військовим пенсіонерам на рахунки будь-якого іншого банку окрім «Ощадбанку».
Судова колегія вважає дані переконання помилковими та такими, що не відповідають положенням чинного законодавства.
Відповідно до ст. 52 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 01.01.1992 2262-XII пенсіонерам з числа військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей пенсії виплачуються органами Пенсійного фонду України за місцем фактичного проживання пенсіонера, незалежно від реєстрації місця проживання.
Іншим особам, які мають право на пенсійне забезпечення згідно з цим Законом, пенсії виплачуються органами Пенсійного фонду України через установи відкритого акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" за місцем фактичного проживання пенсіонера на підставі відповідних документів, що оформляються органом Пенсійного фонду України.
За бажанням пенсіонера доставка пенсії може здійснюватися через підприємства зв`язку за місцем його фактичного проживання незалежно від реєстрації місця проживання.
Переказ пенсії поштою або доставка її за місцем фактичного проживання пенсіонера здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
Судова колегія критично відноситься до способу виплати пенсії позивачу, який проживає в Державі Ізраїль шляхом її направлення підприємствами зв`язку за рахунок коштів Державного бюджету України.
Відповідачу слід звернути увагу на положення ст. 62 Закону України 2262-XII, зокрема, що пенсії, призначені зазначеним особам в Україні до виїзду на постійне місце проживання за кордон, виплачуються в порядку, встановленому  Законом України  "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Матеріали справи підтверджують, що ОСОБА_1 пенсію за вислугу років призначено з 09.06.1992, що підтверджується посвідченням НОМЕР_2 від 10.09.1992 (т.1, а.с. 38), на постійне проживання за кордон він виїхав з 1994 року.
Статтею 47 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003   1058-IV визначено, що пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.
Порядком виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженим      постановою Кабміну України від 30.08.1999 року № 1596     (надалі - Порядок № 1596), визначено механізм виплати пенсій та грошової допомоги їх одержувачам управліннями Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, об`єднаними управліннями, головними управліннями Пенсійного фонду України в областях, м. Києві та структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад, а також інших грошових виплат, що фінансуються органами соціального захисту населення за рахунок відповідних бюджетів, шляхом зарахування на поточні рахунки одержувачів пенсії та грошової допомоги в уповноважених банках.
Відповідно до п. 6 Порядку № 1596, одержувачі самостійно вибирають уповноважений банк для відкриття поточного рахунку.
Згідно п. 10 Порядку № 1596, заява про виплату пенсії або грошової допомоги подається одержувачем особисто до органу Пенсійного фонду чи органу соціального захисту населення за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті у межах України або приймається органом Пенсійного фонду чи органом соціального захисту населення від установи уповноваженого банку. Заяви приймаються за умови пред`явлення паспорта громадянина України або іншого документа, що посвідчує особу і підтверджує її вік, та документа, визначеного законодавством, для з`ясування місця її проживання, і реєструються в установленому порядку.
З аналізу викладеного вбачається, що підставою для виплати пенсії через поточні рахунки в банках є заява про виплату пенсії або грошової допомоги, яка може бути подана пенсійному органу відповідно до п. 10 Порядку № 1596 двома шляхами, а саме:
- особисто пенсіонером до органу Пенсійного фонду;
- від установи уповноваженого банку.
Відповідач у своїх запереченнях та відзивах не вказує, що не отримував відповідну заяву від позивача, а обґрунтовує позицію щодо даного питання виключно посиланням на ст. 52 Закону України 2262-XII.
Витребувані матеріали пенсійної справи не містять відповідну заяву позивача, проте вони також не містять ряд заяв позивача та відповідей відповідача починаючи з 2018 року, які містяться в матеріалах даної справи (т.1, а.с. 14-16,19-22,30-31,33), що свідчить про неповноту наданих на запит апеляційного суду матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 .
Згідно п. 11 Порядку № 1596 одержувачі, крім внутрішньо переміщених осіб, можуть у будь-який час змінити уповноважений банк, подавши заяву до відповідного уповноваженого банку чи органу Пенсійного фонду України або органу соціального захисту населення згідно з пунктом 10 цього Порядку.
За такого правового регулювання позивач має право змінювати уповноважений банк у будь-який час шляхом подання відповідної заяви.
Враховуючи вищенаведене та характер дій відповідача, безумовне право та бажання позивача отримувати пенсійні виплати на відкритий ним рахунок в АТ КБ «Приватбанк», з метою попередження обмеження та звуження даного права особи, яка постійно проживає поза межами території України, судова колегія вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в цій частині та зобов`язати ГУ ПФУ в Миколаївській області здійснювати виплату пенсії ОСОБА_1 на поточний рахунок НОМЕР_1 відкритий в АТ КБ «Приватбанк» з дати набрання законної сили судовим рішенням у даній справі.
Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 2050-III визначено, що компенсація  громадянам  втрати  частини доходів у зв`язку з порушенням  строків  їх  виплати  (далі  -  компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів,  нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами  у  цьому  Законі  слід  розуміти грошові доходи громадян,  які вони одержують на території України і які не  мають разового характеру, в тому числі, пенсії.
Відповідно до ч.4 Закону України 2050-III виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому  ж  місяці,  у  якому  здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
Висновки суду першої інстанції щодо передчасності даної вимоги, оскільки відповідачем фактично не проведено повного розрахунку з позивачем є помилковими, оскільки право на компенсацію виникає у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, в тому числі, пенсії.
Враховуючи встановлену протиправність дій відповідача щодо виплати позивачу в період з 05.03.2019 по 03.09.2019 75 відсотків суми підвищення його пенсії замість 100 відсотків суми підвищення, вбачається право ОСОБА_1 на отримання компенсації втрати частини доходів у вказаний період, а тому позовні вимоги в цій частині слід задовольнити.
Відповідно до п.4 ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права.
З урахуванням зазначеного, рішення суду першої інстанції в частині:
відмови зобов`язання ГУ ПФУ в Миколаївській області здійснювати виплату пенсії ОСОБА_1 на визначений ним банківський рахунок АТ КБ «Приватбанк»;
відмови зобов`язання ГУ ПФУ в Миколаївській області здійснити компенсацію втрати частини доходів ОСОБА_1 підлягає скасуванню із задоволенням вимог в цій частині.
В іншій частині суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Судова колегія зазначає, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 04 травня 2020 року. Тому постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена лише з підстав, передбачених пп. "а"- "г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 317,321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 червня 2020 року – скасувати в частині відмови щодо: 
зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснювати виплату пенсії ОСОБА_1 на визначений ним банківський рахунок АТ КБ «Приватбанк»;
зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити компенсацію втрати частини доходів ОСОБА_1 .
Ухвалити постанову, якою в цій частині позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області при здійсненні перерахунку та виплаті пенсії ОСОБА_1 з 05.03.2019 по 03.09.2019 (включно) з урахуванням 100% суми підвищеної пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року, провести з компенсацією втрати частини доходів. 
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснювати виплату пенсії ОСОБА_1 на поточний рахунок НОМЕР_1 відкритий в АТ КБ «Приватбанк».
В іншій частині рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 червня 2020 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Головуючий:                                                                                 Н.В.Вербицька
Суддя:                                                                                 А.В. Бойко
Суддя:                                                                                          О.А. Шевчук