П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

17 лютого 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/6759/20	
                                                                                                                    
                                                                                                                           Головуючий в І інстанції: Танцюра К.О.
                                                                                         Дата та місце ухвалення рішення: 29.10.2020 р. м. Одеса
          
                  П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

                                                 судді-доповідача – Шеметенко Л.П.
                                                                   судді – Стас Л.В.
                                                                   судді – Турецької І.О.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2020 року по справі за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Південного управління Головного управління ДПС в Одеській області, Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування рішення, вимоги, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2020 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Південного управління Головного управління ДПС в Одеській області, Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування рішення № 0199135005 від 24 жовтня 2019 року та податкової вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 06 квітня 2020 року № Ф-18560-50.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2020 року позов задоволено. 
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні заявлених вимог, наголошуючи на порушенні судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також неповному з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для вирішення справи. 
Позивачем поданий відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. 
Вислухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків. 
Судом першої інстанції встановлено, що позивачем своєчасно подавались звіти про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів та своєчасно сплачувались зазначені ним суми ЄСВ за періоди квітень 2017 року - вересень 2019 року, що підтверджується наданими до суду звітами та квитанціями про сплату (а.с.23-179 т.1), однак вказані кошти помилково сплачувались до ГУ ДКСУ в Одеській області – на р/р 37198204011553 ДПІ у Приморському районі (кбк 71040000), замість вірного р/р37191201011553 ДПІ у Приморському районі в КОР платника (кбк 71010000).
Також, суд першої інстанції встановив, що ФОП ОСОБА_1 звернувся до начальника Південного управління м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області із заявою від 21.01.2019 року про перенесення переплати у сумі 37 021,11 грн. по ЄСВ з кбк 71040000 на ЄСВ найманих працівників кбк 71010000 (а.с.11 т.2).
Згідно службової записки заступника начальника відділу адміністрування податків і зборів з фізичних осіб Південного управління у м. Одесі ГУ ДФС в Одеській області                                       від 12.03.2019 року, адресованої начальнику Південного управління у м. Одесі ГУ ДФС в Одеській області, відділ адміністрування податків і зборів з фізичних осіб Південного управління у м. Одесі ГУ ДФС в Одеській області, на підставі листа платника єдиного внеску від 21.01.2019 року № 6713/М/15-32 ОСОБА_1 , узгодив перерахування коштів по Мельник М.С. з р/р НОМЕР_1 ДПІ у Приморському районі (кбк 71040000), замість вірного р/р 37191201011553 ДПІ у Приморському районі в КОР платника (кбк 71010000) у сумі                   37021,11 грн. (а.с.12 т.2).
Разом з цим, судом першої інстанції встановлено, що рішенням Південного управління у м. Одесі ГУ ДПС в Одеській області № 0199145005 від 24.10.2019 року застосовано до позивача штраф у розмірі 12160,99 грн. та нараховано пеню у розмірі 12576,93грн. за несвоєчасну сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з                23.05.2017 року по 06.09.2019 року (а.с.5 т.2).
Крім того, Південним управлінням у м. Одесі ГУ ДПС в Одеській області виставлено позивачу вимогу від 06.04.2020 року № Ф-18560-50, згідно якої загальна сума боргу платника єдиного внеску станом на 31.03.2020 року становить 21358,19 грн. (а.с.10 т.1).
Не погоджуючись із вказаним рішенням та вимогою, позивач звернувся до суду з даним позовом. 
Вирішуючи справу та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що помилкове зазначення неправильного рахунку отримувача коштів – податкового органу не є правовою підставою для висновку про несплату необхідної суми єдиного внеску у визначений законодавством строк та допущена позивачем помилка не спричинила настання будь-яких негативних наслідків або збитків для відповідного бюджету.
Враховуючи, що позивачем виконано зобов`язання зі сплати єдиного внеску у встановлені Законом терміни та розмірі, суд першої інстанції дійшов висновку, що відсутні підстави для застосування штрафних санкцій за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску та відповідно позовні вимоги про визнання протиправними та скасування рішення № 0199135005 від 24 жовтня 2019 року і податкової вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 06 квітня 2020 року № Ф-18560-50 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову з огляду на викладене. 
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464-VI (далі - Закон №2464).
Пунктом 2 частини 1 статті 1 вищевказаного Закону закріплено, що єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно з пунктами 1 та 4 частини 1 статті 4 Закону № 2464 платниками єдиного внеску є роботодавці - фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців); фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.
Платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок (пункт 1 частини 2 статті 6 Закону № 2464).
В силу положень частин 5, 6, 7 статті 9 Закону № 2464 сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування. Для зарахування єдиного внеску в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, та його територіальних органах відкриваються в установленому порядку небюджетні рахунки відповідному органу доходів і зборів. Єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку.
Відповідно до частини 8 статті 9 Закону № 2464 платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця. Платники єдиного внеску, зазначені у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.
Згідно з пунктом 1 частини 10 статті 9 цього Закону днем сплати єдиного внеску вважається, у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів.
Крім цього, пунктом 22.4 статті 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05 квітня 2001 року № 2346-III визначено, що при використанні розрахункового документа ініціювання переказу для платника вважається завершеним з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника.
Пунктами 6 та 7 частини 1 статті 13 Закону № 2464 передбачено, що органи доходів і зборів мають право стягувати з платників несплачені суми єдиного внеску та застосовувати фінансові санкції, передбачені цим Законом.
За змістом частини 10 та пункту 2 частини 11 статті 25 Закону № 2464 на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу; орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків (до 01 січня 2015 року - 10 відсотків) своєчасно не сплачених сум.
В той же час, податки і збори та інші доходи державного бюджету зараховуються безпосередньо на єдиний казначейський рахунок і не можуть акумулюватися на рахунках органів, що контролюють справляння надходжень бюджету (за винятком установ України, які функціонують за кордоном). Податки і збори та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими до державного бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок (частини 4 та 5 статті 45 Бюджетного кодексу України).
Розділом 1 Положення про єдиний казначейський рахунок, затвердженого Наказом Державного казначейства України 26 червня 2002 року № 122 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 липня 2002 року за № 594/6882 (далі - Положення), встановлено, що єдиний казначейський рахунок (далі - ЄКР) - це консолідований рахунок, відкритий Державному казначейству України в Національному банку України для обліку коштів та здійснення розрахунків у системі електронних платежів Національного банку України.
ЄКР консолідує кошти державного та місцевих бюджетів, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, коштів інших клієнтів, обслуговування яких здійснюється органами Державного казначейства України та регламентується законодавством (пункт 2.1 розділу 2 Положення).
За змістом розділу 3 Положення функціонування ЄКР забезпечує, зокрема, зарахування податків і зборів (обов`язкових платежів) та інших надходжень, передбачених законодавством, до державного та місцевих бюджетів.
Як встановлено судом першої інстанції та не спростовано відповідачем, ФОП ОСОБА_1 своєчасно сплачувались зазначені ним у звітах про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування суми ЄСВ за періоди квітень 2017 року - вересень 2019 року, що підтверджується наданими до суду звітами та квитанціями про сплату (а.с.23-179 т.1), однак вказані кошти помилково сплачувались до ГУ ДКСУ в Одеській області – на р/р 37198204011553 ДПІ у Приморському районі (кбк 71040000), замість вірного р/р37191201011553 ДПІ у Приморському районі в КОР платника (кбк 71010000).
Вказана помилка була виявлена позивачем та за його заявою виправлена шляхом перерахування коштів по ОСОБА_1 з р/р НОМЕР_1 ДПІ у Приморському районі (кбк 71040000) на р/р 37191201011553 ДПІ у Приморському районі в КОР платника (кбк 71010000) у сумі 37021,11 грн. (а.с.12 т.2).
За встановлених у справі обставин щодо виконання позивачем зобов`язання зі сплати єдиного внеску у встановлені Законом терміни та розмірі, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про безпідставність застосування штрафних санкцій за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску та обґрунтованість позовних вимог про визнання протиправними та скасування рішення                         № 0199135005 від 24 жовтня 2019 року, податкової вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 06 квітня 2020 року № Ф-18560-50.
При цьому, доходячи вказаного висновку, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно відхилив доводи контролюючого органу, які ним наводяться також і в апеляційній скарзі, що позивачем було несвоєчасно здійснено сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного соціального внеску, оскільки допущена платником технічна помилка, внаслідок якої кошти помилково були перераховані на розрахунковий рахунок на р/р 37198204011553 ДПІ у Приморському районі (кбк 71040000), замість вірного р/р37191201011553 ДПІ у Приморському районі в КОР платника (кбк 71010000), була виявлена самостійно позивачем та за його заявою виправлена шляхом зарахування відповідних сум на правильний рахунок.
Крім того, колегія суддів зазначає, що зазначені штрафні санкції застосовуються у разі несплати (неперерахування) або несвоєчасної сплати (несвоєчасного перерахування) єдиного внеску, а не у випадку помилково сплачених сум єдиного внеску на невідповідний рахунок. Здійснення помилки під час перерахування узгодженої суми грошового зобов`язання до державного бюджету має кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова. Відтак, дії, які не містять ознак бездіяльності платника податків при сплаті узгодженої суми грошового зобов`язання, не можуть слугувати підставою для застосування штрафів.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 14 серпня               2018 року у справі №821/1897/17, від 11 квітня 2019 року у справі № 822/3323/17, від 10 квітня 2020 року у справі № 821/844/17. 
В свою чергу, доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального, процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Колегія суддів звертає увагу на те, що в поданій апеляційній скарзі відповідачем наводяться аналогічні доводи, що і у відзиві на позовну заяву, та яким судом першої інстанції надано належну оцінку.
Доводів щодо неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права або порушення процесуального права апеляційна скарга не містить. 
Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення – без змін. 
Керуючись ст.ст. 240, 241, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, –
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області – залишити без задоволення. 
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2020 року – залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Верховного Суду.

Судове рішення складено у повному обсязі 17.02.2021 р.

        Суддя-доповідач:                                                                      Л.П. Шеметенко

         Суддя:                                                                                        Л.В. Стас  

         Суддя:                                                                                        І.О. Турецька