ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № П/320/1191/20                                                            Суддя (судді) першої інстанції: Горобцова Я.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  02 квітня 2021 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого:           Бєлової Л.В. 
суддів:                     Аліменка В.О., Безименної Н.В.

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2020 року (справу розглянуто в порядку спрощеного провадження) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, –

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2020 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом, у якому просив: 
- визнати протиправною відмову відповідача у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності, внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби;
- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у зв`язку з настанням інвалідності, внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, у розмірі 134   470 грн. 00 коп.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2020 року адміністративний позов задоволено частково:
визнано протиправною відмову Державного підприємства обслуговування повітряного руху України у призначені та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби.
Зобов`язано Державне підприємство обслуговування повітряного руху України повторно розглянути заяву про нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, з урахуванням висновків суду.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, Державним підприємством обслуговування повітряного руху України подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт вказує, що позивач звернувся до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України з двома заявами в різні дні, в яких просив виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні та одноразову грошову допомогу у зв`язку з настанням інвалідності, тому відповідач вказав, що позивач має визначитись яку допомогу йому має сплачувати Украерорух. 
Апелянт посилається на положення частини сьомої  статті 16-3 Закону №2011-ХІІ та вказує, що позивач уже отримав одноразову грошову допомогу при звільненні, тому вже не може претендувати на отримання допомоги у зв`язку з настанням інвалідності. 
Окрім того, відповідач вказує, що причиною інвалідності, яка була встановлена позивачу, є проходження військової служби, однак жодним чином не зазначено про дійсні обставини та причини отримання травм, каліцтва, тощо. Також не надано інших документів, що містили б достовірні відомості про зазначені обставини.  
Також, апелянт зазначає, що він не відноситься до суб`єктів, які наділені повноваженнями з призначення та виплати одноразової грошової допомоги, право на яку передбачено статтею 16 Закону №2011-ХІІ. 
У прохальній частині апеляційної скарги відповідач просить здійснювати розгляд справи за участі його представника. 
Щодо заявленого відповідачем клопотання колегія суддів зазначає, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Частиною другою статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.
Колегія суддів,  враховуючи  обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав для проведення розгляду апеляційної скарги за участю сторін у відкритому судовому засіданні.
Відповідно до статті 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, з 1992 року до 11 жовтня 2019 року проходив військову службу в Збройних Силах.
Наказом Міністра оборони України позивач був відряджений для подальшого походження служби до Украероруху для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, де походив службу на різних посадах та отримував грошеве забезпечення.
Наказом Міністра оборони України (по особовому складу) від 11 жовтня 2019 року № 570, відповідно до частини шостої ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», позивач був звільнений з військової служби у відставку за пунктом “б” (за станом здоров`я).
Наказом Укрероруху від 26 листопада 2019 року № 1211/о, на підставі наказу Міністра оборони України (по особовому складу) від 11 жовтня 2019 року № 570, позивач був звільнений з посади провідного інженера електрозв`язку (старшого офіцера) відділу зв`язку, навігації, спостереження (ЗНС) та спеціального зв`язку Украероцентру Украероруху. Крім того, цими наказами визначена вислуга років у Збройних Силах України яка складає: в календарному обчисленні - 27 років 02 місяці.
16 грудня 2019 року Броварською МР медико-соціальною експертною комісією позивачу встановлено з 16 грудня 2018 року III групу інвалідності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з проходженням військової служби безстроково, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК № 0081930 від 16 грудня 2019 р.
21 грудня 2019 року позивач звернувся із заявою на ім`я директора Украерорухуу про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю, що настала внаслідок проходження військової служби.
Листом від 21 січня 2020 року № 1-23.1/512/20 Украерорух відмовив у виплаті такої одноразової грошової допомоги, мотивувавши цю відмову тим, що позивач звернувся до останнього з двома заявами в різні дні в яких просив виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні та одноразову грошову допомогу у зв`язку з настанням інвалідності. І при цьому відповідач вказує, що позивач має визначитись яку допомогу йому має сплачувати Украерорух 
Крім цього, в Київському обласному військовому комісаріаті позивачу надали копію листа Департамента фінансів Міністерства оборони України № 248/116/огд від 30 січня 2020 р. де зазначено, що виплата такої допомоги має здійснюватися органом державної влади, який здійснював розрахунок під час звільнення з військової служби.
Вважаючи відмову у виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю протиправною, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.
Суд першої інстанції адміністративний позов задовольнив частково та зазначив, що оскільки виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, відрядженим до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, здійснюється за рахунок коштів цього підприємства, виплата одноразової грошової допомоги зазначеним військовослужбовцям у разі встановлення інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби також здійснюється за рахунок коштів Державного підприємства обслуговування повітряного руху України.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов висновку, що відмова Украероруху у призначені та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги при встановленні інвалідності є протиправною, оскільки зазначена виплата повинна здійснюватися саме відповідачем відповідно до норм чинного законодавства, а відсутність відповідних грошових надходжень від держави на проведення виплати зазначеної допомоги не може бути підставою для порушення права позивача.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Так, відповідачем фактично не оскаржується рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог щодо зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у зв`язку з настанням інвалідності, відтак колегія суддів вважає за необхідне здійснювати перевірку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги Державного підприємства обслуговування повітряного руху України.
Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Згідно з приписами частини десятої статті 6 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці Збройних Сил України та інших військових формувань можуть бути відряджені до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі. Перелік посад, що заміщуються військовослужбовцями у таких державних органах, на підприємствах, в установах, організаціях, а також державних та комунальних навчальних закладах, затверджується Президентом України.
Відповідно до статті 41 вищевказаного Заокну, виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі – Закон) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Згідно з частиною першою статті 16 Закону одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. 
Відповідно до пункту 5 частни другої вищенаведеної норми, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби.
Приписами частини другої статті 16-2 Закону визначено, що одноразова грошова допомога у випадках, зазначених у підпунктах 5-9 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується залежно від встановленої військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту інвалідності та ступеня втрати ним працездатності у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому у випадках, зазначених у підпункті 5 пункту 2 статті 16 цього Закону, розмір одноразової грошової допомоги не може бути меншим за 70-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року.
Відповідно до частини другої статті 16-3 Закону у випадках, передбачених підпунктами 4-9 пункту 2 статті 16 цього Закону, одноразова грошова допомога призначається і виплачується відповідним військовослужбовцям, військовозобов`язаним або резервістам.
При цьому, згідно з частинами п`ятою. шостою статті 16-3 Закону у разі встановлення інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовцю, особі, звільненій з військової служби, який (яка) на день отримання інвалідності, визначення ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності або на день його (її) звільнення з військової служби обіймав (обіймала) посаду в державному органі, установі, організації із залишенням на військовій службі, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів цих державних органів, установ, організацій, до яких він (вона) були відряджені.
Одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.
З системного аналізу наведених норм вбчається, що одноразова грошова допомога у зв`язку з встановленням інвалідності військовослужбовцю, звільненому з військової служби, призначається та виплачується за рахунок коштів державних органів, установ, організацій, до яких він був відряджений.
Частиною дев`ятою статті 16-3 Закону передбачено, що порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975, прийнятою відповідно до пункту 2 статті 16-2 та пункту 9 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок № 975).
Відповідно до пункту 6 Порядку №975, одноразова грошова допомога призначається і виплачується військовослужбовцю, інвалідність якого настала в період проходження військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби, у разі встановлення інвалідності I групи у розмірі 120-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.
Таким чином, приписами Порядку № 975, які узгоджуються з положеннями пункту 5 частини другої статті 16 Закону, передбачено можливість виникнення в особи права на отримання одноразової грошової допомоги й після звільнення у випадку, якщо після закінчення тримісячного строку їй буде встановлено інвалідність внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби. 
При цьому, пунктом 11 Порядку № 975 визначено перелік документів, що військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу. 
Вищевикладеним спростовуються доводи апелянта про необхідність подання військовослужбовцем документу, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), оскільки, як вбачається з матеріалів справи, інвалідність позивачу встановлена внаслідок захворювання, а не порання (контузії, травми або каліцтва).
До того ж, колегія суддів наголошує, що згідно з положеннями частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Так, як вбачається зі змісту листа від 21 січня 2020 року № 1-23.1/512/20, яким Украерорух відмовив у виплаті одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності, підставою для такої відмови не було незазначення позивачем про обставини та причини отримання травм, відтак, такі доводи апелянта не можуть бути враховані апеляційним судом з огляду на імперативні приписи частини другої статті 77 КАС України. 
Згідно з пунктом 17 Порядку №975 особам, звільненим з військової служби, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється органом державної влади, який здійснював розрахунок під час звільнення з військової служби.
Відповідно до абзацу 1 пункту 18 Порядку №975 у разі встановлення інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовцю, особі, звільненій з військової служби, який (яка) на день отримання інвалідності, визначення ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності або на день його (її) звільнення з військової служби обіймав (обіймала) посаду в державному органі, установі, організації із залишенням на військовій службі, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів таких державних органів, установ, організацій, до яких він (вона) був (була) відряджений (відряджена).
Відповідач у межах спірних правоідносин посилався на те, що Державне підприємство обслуговування повітряного руху України є державним унітарним підприємством, тобто, не є ні державним органом, ні установою/організацією, які повинні здійснювати виплату одноразової грошової допомоги військовослужбовцям.
Однак, як вірно вказав суд першої інстанції, зміст положень статей 16, 16-3 Закону та пунктів 17, 18 Порядку №975 дає підстави стверджувати, що обов`язок з виплати військовослужбовцям одноразової грошової допомоги покладено і на Міністерство оборони України, і на інші утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, а також на органи державної влади, органи місцевого самоврядування або сформовані ними органи, підприємства, установи, організації, вищі навчальні заклади залежно від того, чи були відряджені зазначені військовослужбовці для подальшого проходження служби в органи державної влади, органи місцевого самоврядування або сформовані ними органи, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади.
У випадку, якщо військовослужбовці звільняються безпосередньо з посад, займаних в органах державної влади, органах місцевого самоврядування або у сформованих ними органах, на підприємствах, в установах, організаціях, вищих навчальних закладах, куди вони були відряджені для подальшого проходження служби із залишенням на військовій службі, то й обов`язок виплати одноразової грошової допомоги покладається законодавцем на органи державної влади, органи місцевого самоврядування або сформовані ними органи, підприємства, установи, організації, вищі навчальні заклади відповідно, до яких були відряджені зазначені військовослужбовці та у яких вони працювали. Також, законодавством визначено, що за відрядженими до державних органів, установ і організацій військовослужбовцями та членами їх сімей зберігаються всі гарантії та пільги, передбачені законодавством для військовослужбовців. Виплата грошового забезпечення та надання інших видів забезпечення відрядженим військовослужбовцям здійснюється у порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у розумінні частини п`ятої статті 16-3 Закону під «державними органами, установами і організаціями» маються на увазі в тому числі і державні підприємства та інші організації, незалежно від назви, до яких на підставі положень чинного законодавства можуть відряджатись військовослужбовці. В іншому ж випадку, військовослужбовці, які відряджені до органів, що буквально не зазначені в даному переліку, мали б окремий механізм призначення/виплати вказаної одноразової грошової допомоги за однакових умов. Поняття «організація» є широким, до якого можна віднести й інші організаційно-правові форми, зокрема, державне підприємство.
Таким чином, оскільки виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, відрядженим до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, здійснюється за рахунок коштів цього підприємства, виплата одноразової грошової допомоги зазначеним військовослужбовцям у разі встановлення інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби також здійснюється за рахунок коштів Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, що узгоджується з зазначеним вище. 
Щодо доводів апелянта про те, що вимогами чинного законодавства передбачено, що позивач за його вибором має право на отримання лише одного виду одноразової грошової допомоги, тому оскільки позивач уже отримав одноразову грошову допомогу при звільненні, він вже не може претендувати на отримання допомоги у зв`язку з настанням інвалідності, колегія суддів зазначає наступне
Відповідно до частини першої статті 16 Закону № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим  Законом  мають право на її отримання.
Пунктом 5 частини другої  статті 16 Закону №2011-ХІІ  визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби.
Відповідно до частини сьомої  статті 16-3 Закону №2011-ХІІ  якщо особа одночасно має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим  Законом, та одноразової грошової допомоги або компенсаційної виплати, встановлених іншими нормативно-правовими актами, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав за її вибором.
Отже, у разі наявності у особи права на отримання одночасно одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності через захворювання, пов`язане із проходженням військової служби, передбачене  Законом №2011-ХІІ, та одноразової грошової допомоги, передбаченої іншим нормативно-правовим актом, то здійснюється виплата лише одного виду одноразової грошової допомоги за вибором особи.
В той же час, вищевказана норма, на яку посилається апелянт, не містить жодних застережень щодо виплати різних видів грошової допомоги, передбачених одним нормативно-правовим актом, тобто  Законом №2011-ХІІ.
Так, колегія суддів звертає увагу на те, що право особи на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби за станом здоров`я передбачено  статтею 15 Закону №2011-ХІІ, а право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності через захворювання, пов`язане із проходженням військової служби -  статтею 16 Закону №2011-ХІІ.
Отже, оскільки одноразова грошова допомога у зв`язку зі звільненням зі служби за станом здоров`я та одноразова грошова допомога у зв`язку із встановленням інвалідності через захворювання, пов`язане із проходженням військової служби, встановлені одним нормативно-правовим актом, колегія суддів вважає, що у разі наявності у особи права на одночасне отримання вказаних видів одноразової грошової допомоги, така особа не зобов`язана обирати лише один вид грошової допомоги, як того вимагає  стаття 16-3 Закону №2011-ХІІ, оскільки виплата вказаних видів грошової допомоги здійснюється особі в рамках одного  Закону  незалежно одна від одної.
Відтак, відповідач дійшов помилкових висновків щодо того, що позивачу має бути нарахований лише один вид одноразової грошової допомоги за його вибором.
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відмова Украероруху у призначені та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при встановленні інвалідності є протиправною, оскільки положення частини сьомої  статті 16-3 Закону №2011-ХІІ не містить жодних застережень щодо виплати різних видів грошової допомоги, передбачених одним нормативно-правовим актом, які є незалежними одна від одної, зазначена виплата повинна здійснюватися саме відповідачем відповідно до норм чинного законодавства, а відсутність відповідних грошових надходжень від держави на проведення виплати зазначеної допомоги не може бути підставою для порушення права позивача.
Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України    та судову практику, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. 
Згідно з положеннями  статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до вимог  статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, обставини справи встановлено повно та досліджено всебічно.
Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.  243,  315,  316,  322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2020 року – залишити без задоволення. 
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2020 року – залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст постанови складено 02 квітня 2021 року. 

Головуючий суддя                                                                 Л.В. Бєлова

Судді                                                                                       В.О. Аліменко, 

                                                                                                Н.В. Безименна