Справа № 131/1029/20
Провадження № 22-ц/801/216/2021
Категорія: 39
Головуючий у суді 1-ї інстанції Балтак Д. О.
Доповідач:Копаничук С. Г.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2021 року	Справа № 131/1029/20	м. Вінниця	

       Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
Головуючого : Копаничук С.Г.
Суддів: Оніщука В.В., Голоти Л.О.
учасники справи:
позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»;
відповідач: ОСОБА_1 ;
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в м. Вінниці апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Іллінецького районного суду від 10.11.2020 року, постановленого в приміщенні того ж суду під головуванням судді Балтака Д.О., у цивільній справі за позовом акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,- 
в с т а н о в и в :
У вересні 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» (далі – Банк) звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Вказав, що 12.05.2011 року ОСОБА_1 виявив бажання отримати банківські послуги, уклавши договір № б/н про надання банківських послуг шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, на підставі якого він отримав кредитну картку № НОМЕР_1 , Банк відкрив йому кредитний картковий рахунок, встановив початковий кредитний ліміт. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 8000 грн. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складають між ним та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. У порушення умов кредитного договору, ОСОБА_1 зобов`язання за договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим в нього виникла заборгованість перед Банком, яка станом на 14.06.2020 року, складала 16522,19 грн., з яких: 12495,58 грн – заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн – заборгованість за нарахованими відсотками і 4026,61 грн. – заборгованість за простроченими відсотками. Просив суд стягнути з ОСОБА_1 вказану заборгованість та понесені судові витрати.
Рішенням Іллінецького районного суду від 10.11.2020 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованість за простроченим тілом кредиту в розмірі 12495,58 грн; вирішено питання розподілу судових витрат.
В апеляційній скарзі Банк, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду в частині відмови у стягненні заборгованості за простроченими відсотками скасувати, а у справі ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в цій частині. Вказав, що суд не звернув увагу на підписану відповідачем Довідку про умови кредитування з використанням кредитки ««Універсальна» 55 днів пільгового періоду», в якій сторони погодили умови кредитування, зокрема, тип картки, тип кредитної лінії, базову відсоткову ставку за користування кредитом, розмір щомісячного платежу, строк внесення щомісячних платежів.
Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.
Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Рішення суду першої інстанції в частині вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту не оскаржується, а тому судом апеляційної інстанції не переглядається.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без призначення судового засідання та без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам рішення суду не відповідає.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Доказування не може гуртуватись на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України), обґрунтування вимог учасників справи та обставин, які мають значення для справи, повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів (ст. ст. 76 – 79 ЦПК України).
Згідно з статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за простроченими відсотками, суд виходив із того ,що матеріали справи не містять доказів, які підтверджували б узгоджені у письмовому вигляді з відповідачем умови кредитування, що давали б підстави для встановлення обставин наявності заборгованості та її розміру.
Однак, з такими висновками колегія суддів погодитися не може, так як суд невірно з`ясував обставини справи в частині узгодження з відповідачем умов договору, зокрема, типу кредитної лінії, базової відсоткової ставки за користування кредитом, строк внесення щомісячних платежів, тощо.
Як вбачається з матеріалів справи, 12.05.2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір шляхом підписання останнім анкети - заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, де вказано, що заява разом з пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг (далі - Умови), а також тарифами складає між сторонами договір про надання банківських послуг. 
Велика Палата Верховного Суду в Постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19), в якій предметом розгляду були подібні правовідносини, зауважила, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного шляхом підписання анкети – заяви, оскільки за умови що вони не містять підпису позичальника, немає підстав вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.
Тобто при вирішенні спору для перевірки правильності заборгованості за відсотками, суд повинен з`ясувати на яких саме умовах ОСОБА_1 було укладено кредитний договір.
Під час розгляду справи, суд вірно встановив, що підписана ОСОБА_1 анкета-заява №б/н від 12.05.2011 року про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, що складають між сторонами договір про надання банківських послуг, а також Тарифи банку, не містять відомостей про узгодження з відповідачем умов кредитування, тип кредитної лінії, розмір та порядок нарахування відсотків за використання кредитних коштів.
Разом з тим, суд не звернув увагу, що такі умови договору узгоджені сторонами в наданій позивачем і підписаній відповідачем довідці про умови кредитування з використанням кредитки ««Універсальна», 55 днів пільгового періоду» (а.с. 19). В зазначеній довідці сторони погодили тип картки, тип кредитної лінії, базову ставку в 2,5 % в місяць (нараховується на залишок заборгованості виходячи з розрахунку 360 днів у році), визначили строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним, і їх розмір (включаючи плату за використання кредитних коштів в звітному періоді) в розмірі 7 % від заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості.
Дана довідка містить конкретні умови договору, підписана ОСОБА_1 , що свідчить про його обізнаність і згоду з умовами надання кредитних коштів, розміром та порядком нарахування відсотків за їх використання.
ОСОБА_1 обізнаність з вищевказаними умовами, що містяться в довідці про умови кредитування, і їх погодження, зокрема, про нарахування відсотків не спростував, а тому вимога позивача про стягнення заборгованості за простроченими відсотками підлягає задоволенню, оскільки є доведеною позивачем допустимими і належними доказами.
На вказані обставини суд першої інстанції не звернув увагу і докази, надані Банком, належним чином не оцінив.
Згідно наданого Банком розрахунку заборгованості станом на 14.06.2020 року заборгованість ОСОБА_1 перед Банком складає 4026,61 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Наданий банком розрахунок заборгованості підтверджується первинними документами, зокрема, випискою по банківському рахунку, відкритому на ім`я ОСОБА_1 , довідкою про отримані кредитні картки, довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «»Універсальна», 55 днів пільгового періоду».
Виходячи із зазначеного, апеляційна скарга ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає задоволенню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Банку 4026,61 грн. заборгованості за простроченими відсотками.
Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до п.п. «в» п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України, ст. 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині підлягає скасуванню, стягненню з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає 3153 грн. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.
Згідно п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах. За правилом п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381 - 384, 389 ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" задовольнити.
Рішення Іллінецького районного суду від 10.11.2020 року в частині відмови у стягненні заборгованості за простроченими відсотками, - скасувати.
Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 в частині стягнення заборгованості за простроченими відсотками - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" 4026,61 грн. заборгованості за простроченими відсотками.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 3153 грн. понесених судових витрат.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий : С. Г. Копаничук

Судді : В. В. Оніщук

Л. О. Голота