П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

11 березня 2021 р.	м. Одеса	Справа № 420/8397/20	

Категорія: 11302000          Головуючий в 1 інстанції: Вовченко О.А.
          Час і місце ухвалення:15:46, м. Одеса
          Дата складання повного тексту: 01.12.2020 р.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого  – Бітова А.І.
суддів            – Лук`янчук О.В.
                      – Ступакової І.Г.
при секретарі – Рощіній К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної міграційної служби (далі ГУ ДМС) України в Одеській області про: 
-          визнання протиправною бездіяльність ГУ ДМС України в Одеській області у неприйнятті рішення про відмову у наданні дозволу на імміграцію в Україну або наданні дозволу на імміграцію в Україну громадянина ОСОБА_1 ;
-          зобов`язання ГУ ДМС України в Одеській області повторно розглянути заяву громадянина США ОСОБА_1 про надання дозволу на імміграцію в Україну.
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що народився у штаті Небраска Сполучених Штатів Америки та є громадянином США. Вказує, що бажаючи на підставі ч.3 ст.4 Закону України "Про імміграцію" отримати дозвіл на імміграцію в Україну, 27 квітня 2020 року направив до відповідача заяву з документами, однак така заява не була прийнята до розгляду ГУДМС України в Одеській області, відповідачем не надано ні рішення про надання дозволу на імміграцію в Україну, ні рішення про відмову у наданні дозволу на імміграцію в Україну. Вважає таку бездіяльність відповідача протиправною.
Відповідач позов не визнав, вказуючи, що позивач 27 квітня 2020 року звернувся до ГУ ДМС України в Одеській області із заявою про надання дозволу на імміграцію в Україну згідно п.1 ч.3 ст. 4 Закону України "Про імміграцію". 25 травня 2020 року ГУ ДМС України в Одеській області позивачу надано відповідь, згідно з якою для розгляду заяви щодо надання дозволу на імміграцію в Україну позивачу необхідно звернутися до відділу з питань тимчасового та постійного проживання іноземців та осіб без громадянства управління у справах іноземців та осіб без громадянства ГУ ДМС України в Одеській області. 26 червня 2020 року  позивач звернувся до ГУ ДМС України в Одеській області із скаргою від 22 червня 2020 року, в якій просив надати письмову відмову щодо неприйняття заяви про надання дозволу на імміграцію в Україну, та просив зазначити, які оригінали документів мають бути подані для отримання дозволу на імміграцію, і які не були деталізовані у відповіді від 25 травня 2020 року. 28 липня 2020 року ГУ ДМС України в Одеській області розглянуто скаргу позивача від 22 червня 2020 року та надано відповідь позивачу. 
Вказує, що 17 липня 2020 року на запит позивача повідомлено, що за наявними обліковими відомостями ГУ ДМС України у Львівський області громадянин сполучених Штатів Америки ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримав дозвіл на імміграцію в Україну 30 грудня 2013 року за № 561 на підставі п.1 ч.3 ст. 4 Закону України "Про імміграцію". 
26 серпня 2014 року ГУ ДМС України у Львівській області, приймалось рішення № 25 про скасування позивачу дозволу на імміграцію в Україну на підставі п.6 ч.1 ст.12 Закону України "Про імміграцію". 
30 червня 2020 року до ГУ ДМС України в Одеській області позивач повторно звернувся із супровідним листом від 18 червня 2020 року до заяви про надання дозволу на імміграцію в Україну, та просив прийняти і розглянути заяву. 29 липня 2020 року ГУ ДМС України в Одеській області надано відповідь на звернення позивача від 18 червня 2020 року та повідомлено, що надіслану позивачем заяву та документи про надання дозволу на імміграцію прийнято до розгляду ГУ ДМС України в Одеській області. За результатами розгляду матеріалів справи з урахуванням вимог п.14 Порядку провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданням про його скасування та виконання прийнятих рішень затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 грудня 2002 року №1983, ГУ ДМС України в Одеській області буде прийнято рішення згідно чинного законодавства України та проінформовано позивача.
Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2020 року позов задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність ГУ ДМС України в Одеській області у неприйнятті рішення про відмову у наданні дозволу на імміграцію в Україну або наданні дозволу на імміграцію в Україну громадянина ОСОБА_1 .
Зобов`язано ГУ ДМС України в Одеській області повторно розглянути заяву громадянина США ОСОБА_1 від 27 квітня 2020 року про надання дозволу на імміграцію в Україну.
Стягнуто з ГУ ДМС України в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань ГУДМС України в Одеській області на користь ОСОБА_1 судовий збір 840,80 грн.
В апеляційній скарзі ГУ ДМС України в Одеській області ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального права, з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а також у зв`язку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.
В обґрунтування апеляційної скарги, ГУ ДМС України в Одеській області зазначає, що 29 липня 2020 року ГУ ДМС України в Одеській області надано відповідь на звернення позивача від 18 червня 2020 року та повідомлено, що надіслану позивачем заяву та документи про надання дозволу на імміграцію прийнято до розгляду ГУ ДМС України в Одеській області. За результатами розгляду матеріалів справи, з урахуванням вимог п.14 Порядку провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданням про його скасування та виконання прийнятих рішень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 грудня 2002 року №1983, Головним управлінням буде прийнято рішення згідно чинного законодавства України та проінформовано позивача.
Отже, позовна вимога про визнання протиправною бездіяльність ГУ ДМС України в Одеській області у неприйнятті рішення про відмову у наданні дозволу на імміграцію в Україну або наданні дозволу на імміграцію в Україну громадянину США ОСОБА_2 , не підлягала до задоволення судом першої інстанції, адже заява позивача перебуває на розгляді ГУ ДМС України в Одеській області, та звернення позивача до суду, є передчасним.
Також апелянт зазначає, що ним було повідомлено позивача, що згідно ч.1 ст. 7 Закону України "Про громадянство України" (набуття громадянства України за народженням) - особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України.
Тому, враховуючи вищевикладене, подання позивачем заяви про надання дозволу на імміграцію в Україну є недоцільним та не матиме позитивного результату, тим більше, що 26 серпня 2014 року ГУ ДМС України у Львівській області, вже приймалось рішення про скасування позивачу дозволу на імміграцію в Україну з тих самих підстав.
У відзиві ОСОБА_1 на апеляційну скаргу вказується, що вона є необґрунтованою та незаконною.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ГУ ДМС України в Одеській області, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.
Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції та неоспорені учасниками апеляційного провадження:
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин Сполучених Штатів Америки, що підтверджується паспортом громадянина Сполучених Штатів Америки Р USA №546304304 від 09 липня 2016 року (а.с.19-24), свідоцтвом про народження (а.с.25-28), паспортом громадянина НОМЕР_1 від 23 липня 1997 року (а.с.29-33). ОСОБА_3 (місце народження Україна), батько ОСОБА_4 (місце народження Україна).
27 квітня 2020 року ОСОБА_2 направив кур`єрською службою доставки (а.с.38-39) до ГУ ДМС України в Одеській області із супровідним листом (а.с.34-35) заяву про надання дозволу на імміграцію в Україну (а.с.36-37) у зв`язку з тим, що його батьки є громадянами України (п.1 ч.3 ст. 4 Закону України "Про імміграцію").
До вказаної заяви були додані наступні документи (що не заперечується відповідачем):
1. Заява про надання дозволу на імміграцію в Україну від 22 квітня 2020 року;
2. Три фотокартки ОСОБА_1 ;
3. Копія паспорту ОСОБА_1 № НОМЕР_2 та копія нотаріально засвідченого перекладу №2575 паспорту ОСОБА_1 ;
4. Копія Довідки про реєстрацію місця проживання від 04 березня 2020 року та копія нотаріально засвідченого перекладу Довідки про реєстрацію місця проживання від 04 березня 2020 року №2576;
5. Копія паспорту ОСОБА_5 КА №230457 від 10 вересня 1996 року;
6. Копія паспорту ОСОБА_6 НОМЕР_3 від 30 червня 2001 року;
7. Копії Апостилю від 02 січня 2015 року та Свідоцтва про народження від 11 червня 1997 року та нотаріально засвідченого перекладу українською мовою Апостиля від 02 січня 2015 року та Свідоцтва про народження від 11 червня 1995 року, що зареєстровані у реєстрі за № 1328;
8. Копія договору оренди майна від 16 березня 2020 року на підтвердження місця проживання;
9. Копія нотаріально посвідченої заяви №803 про надання моди на реєстрацію місця проживання та Витяг № НОМЕР_4 ;
10. Оригінал квитанції про сплату державного мита за дії, пов`язані з наданням дозволу на імміграцію від 27 квітня 2020 року.
25 травня 2020 року ГУДМС України в Одеській області за вих. №С-838/6/5101-20/5100.5.3/5453-20 направлено лист (а.с.40), в якому зазначено, що для розгляду заяви про надання дозволу на імміграцію в Україну позивачу необхідно звернутись до відділу з питань тимчасового та постійного проживання іноземців та осіб без громадянства управління у справах іноземців та осіб без громадянства ГУ ДМС України в Одеській області з оригіналами та копіями документів.
18 червня 2020 року ОСОБА_2 повторно направив кур`єрською службою доставки (а.с.45-46) до ГУДМС України в Одеській області із супровідним листом (а.с.41-42) заяву про надання дозволу на імміграцію в Україну у зв`язку з тим, що його батьки є громадянами України (п.1 ч.3 ст. 4 Закону України "Про імміграцію") з документами.
Також 22 червня 2020 року ОСОБА_2 направив кур`єрською службою доставки (а.с.50-51) до ГУДМС України в Одеській області скаргу (а.с.47-49), у якій просив здійснити заходи реагування у межах повноважень щодо відмови у прийнятті заяви про надання дозволу на імміграцію відділом з питань тимчасового та постійного проживання іноземців та осіб без громадянства управління у справах іноземців та осіб без громадянства Головного управління ДМС України в Одеській області в особі начальника Управління ОСОБА_7 та притягнути до дисциплінарної відповідальності винних осіб; надати письмову відмову щодо неприйняття Заяви про надання дозволу на імміграцію від 22 квітня 2020 року з додатками від ОСОБА_1 ; зазначити, які оригінали документів мають бути подані для отримання дозволу на імміграцію, і які не були деталізовані у відповіді від 25 травня 2020 року.
Листом ГУ ДМС України в Одеській області від 28 липня 2020 року №С-1176/6/5101-20/5100.5.3/7733-20 (а.с.52) позивачу надано відповідь про те, що подання позивачем заяви про надання дозволу на імміграцію в Україну є недоцільним та не матиме позитивного результату, тим більше що 26 серпня 2014 року ГУ ДМС України у Львівській області вже приймалось рішення про скасування ОСОБА_8 дозволу на імміграцію в Україну з аналогічних підстав.
Також відповідачем 29 липня 2020 року направлено позивачу лист №С-1194/6/5101-20/1500.5.3/7831-20 (а.с.136), яким повідомлено позивача що надіслану ним заяву та документи про надання дозволу на імміграцію в Україну прийнято до розгляду ГУ ДМС України в Одеській області та що за результатом розгляду матеріалів справи, з урахуванням вимог п.14 Порядку провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 грудня 2002 року №1983, Головним управлінням буде прийнято рішення згідно чинного законодавства України, про що буде проінформовано додатково.
Позивач, вважаючи, що відповідачем протиправно не прийнято рішення про надання або про відмову у наданні йому дозволу про імміграцію в Україну, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що Законом України "Про імміграцію" та Порядку формування квоти імміграції, порядком провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26 грудня 2002 року №1983 (далі Порядок №1983) не передбачено можливості органів Державної міграційної служби України вирішувати питання про надання дозволу на імміграцію в України у формі листа.
Таким чином, на підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача та про доцільність їх задоволення шляхом визнання протиправною бездіяльність ГУДМС України в Одеській області у неприйнятті рішення про відмову у наданні дозволу на імміграцію в Україну або наданні дозволу на імміграцію в Україну громадянина США ОСОБА_1 та зобов`язання ГУ ДМС України в Одеській області повторно розглянути заяву громадянина США ОСОБА_1 від 27 квітня 2020 року про надання дозволу на імміграцію в Україну.
Судова колегія вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-12, 77 КАС України, ст. 6 Закону України "Про імміграцію", п.п.2, 14, 16 Порядку формування квоти імміграції, порядком провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26 грудня 2002 року №1983.
Судова колегія не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.
Згідно ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно п.3 ч.1 ст. 6 Закону України "Про імміграцію" центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, зокрема, організовує роботу з прийняття рішень про надання дозволу на імміграцію, про відмову у наданні дозволу на імміграцію, про скасування дозволу на імміграцію та видання копій цих рішень особам, яких вони стосуються.
Згідно п.2 Порядку №1983 у разі необхідності територіальні органи можуть приймати рішення стосовно іммігрантів позаквотової категорії (крім іммігрантів, стосовно яких рішення приймає ДМС) (п.2).
Відповідно до п.12 Порядку №1983 територіальні підрозділи за місцем проживання, до яких подано заяви про надання дозволу на імміграцію: формують справи, перевіряють підстави, законність перебування в Україні іммігрантів, справжність поданих документів та відповідність, їх оформлення вимогам законодавства, у разі потреби погоджують це питання з органами місцевого самоврядування, у межах своєї компетенції з`ясовують питання щодо наявності чи відсутності підстав для відмови у наданні дозволу на імміграцію; надсилають у місячний термін разом з матеріалами справи інформацію про результати їх розгляду територіальним органам або підрозділам (відповідно до категорії іммігрантів). Справи, прийняття рішення за якими належить до компетенції ДМС чи територіальних органів, надсилаються територіальним органам, в інших випадках - територіальним підрозділам; здійснюють провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію, якщо таке провадження належить до їх компетенції.
Пунктом 14 Порядку №1983 встановлено, що територіальні органи і підрозділи після отримання документів від зазначених у п.п.12 і 13 цього Порядку органів перевіряють у місячний термін правильність їх оформлення, з`ясовують у межах своєї компетенції питання щодо наявності чи відсутності підстав для відмови у наданні дозволу на імміграцію, передбачених ст. 10 Закону України "Про імміграцію", надсилають відповідні запити до МВС, органів Національної поліції, регіональних органів СБУ, Робочого апарату Укрбюро Інтерполу та Держприкордонслужби. МВС, органи Національної поліції, регіональні органи СБУ, Робочий апарат Укрбюро Інтерполу та Держприкордонслужба проводять відповідно до компетенції у місячний строк після надходження таких запитів перевірку з метою виявлення осіб, яким дозвіл на імміграцію не надається. Про результати перевірки інформується орган, який надіслав запит. Термін перевірки може бути продовжений, але не більше ніж на один місяць. 
Відповідно до п.16 Порядку у разі коли прийняття рішення щодо надання дозволу на імміграцію належить до компетенції територіальних органів і підрозділів, ці органи аналізують у місячний термін отриману від зазначених в абз.2 п.14 цього Порядку органів інформацію та на підставі матеріалів справи приймають рішення про надання дозволу на імміграцію чи про відмову у наданні такого дозволу.
Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що Законом України "Про імміграцію" та Порядком №1983 передбачено, що за наслідками подання особою заяви про надання дозволу на імміграцію уповноважений орган:
-          не приймає заяву у випадку неподання особою всіх документів;
-          приймає рішення про відмову у наданні дозволу на імміграцію у випадку наявності підстав, визначених ст. 10 Закону України "Про імміграцію";
-          приймає рішення про надання дозвілу на імміграцію в Україну.
Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, ГУ ДМС України в Одеській області за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про надання дозволу на імміграцію в Україну надано відповідь у формі листа від 28 липня 2020 року №С-1176/6/5101-20/5100.5.3/7733-20.
В даному листі відповідачем зазначено, що подання позивачем заяви про надання дозволу на імміграцію в Україну є недоцільним та не матиме позитивного результату.
Враховуючи все вищезазначене, колегія суддів доходить висновку, що ГУ ДМС України в Одеській області діяло не у відповідності до вимог діючого законодавства, оскільки за результатами розгляду заяви позивача, ГУ ДМС України в Одеській області не прийняло жодного із визначених законом рішення про надання дозволу на імміграцію чи про відмову у наданні такого дозволу.
Довід апелянта, що заява позивача перебуває на розгляді ГУ ДМС України в Одеській області, а тому позовна вимога про визнання протиправною бездіяльність є передчасною, колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки відповідачем перевищено строк розгляду заяви, визначений Порядком №1983, та не надано суду доказів продовження такого терміну. 
Крім того, колегія суддів критично ставиться до посилання апелянта на те, що подання позивачем заяви про надання дозволу на імміграцію в Україну є недоцільним та не матиме позитивного результату, тим більше, що 26 серпня 2014 року ГУ ДМС України у Львівській області, вже приймалось рішення про скасування позивачу дозволу на імміграцію в Україну з тих самих підстав, виходячи з наступного.
Неприпустимим є прийняття органом влади таких роз`яснень, які підміняють собою рішення, та обумовлені категоріями доцільності чи недоцільності, як це вбачається зі змісту листа відповідача від 29 липня 2020 року №С-1194/6/5101-20/1500.5.3/7831-20.
Разом з тим, суб`єкт владних повноважень не вправі на власний розсуд втручатись у реалізацію особою свого права на звернення із заявою про отримання дозволу на імміграцію, та впливати на її волевиявлення з мотивів доцільності або недоцільності вчинення певних дій. 
У разі подання особою, яка має на це право, заяви про отримання дозволу на імміграцію, суб`єкт владних повноважень повинен вказану заяву розглянути/вирішити/вчинити відповідні дії (по суті), а не відмовляти, керуючись при цьому мотивами доцільності або недоцільності.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 , та відповідно, необхідність їх задоволення.
Враховуючи все вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Судова колегія не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.
Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 310, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, судова колегія, –

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 23 березня 2021 року.

Головуючий:                                                                                                     Бітов А.І.

Суддя:                                                                                                     Лук`янчук О.В.

Суддя:                                                                                                     Ступакова І.Г.