Номер провадження: 22-ц/813/3952/21 
Номер справи місцевого суду: 522/318/18
Головуючий у першій інстанції Загороднюк В. І.
Доповідач Сегеда С. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2021 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого                        Сегеди С.М.,
суддів:                        Гірняк Л.А.,
Комлевої О.С.,
               за участю:
               секретаря:                        Ющак А.Ю.,
               апелянта                         ОСОБА_1 ,
               представника ОСОБА_1 – адвоката Канікаєва Ю.О.,
               
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів за допомогою програмного забезпечення «ЕаsуСоn»,апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 01 жовтня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Головного редактора газети «Дорожній контроль. Одеса» Булгару Олексія Борисовича, третя особа – Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, про захист честі, гідності та ділової репутації,

встановив:

05 січня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до головного редактора газети «Безпечне місто» Булгару О.Б., третя особа  – Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, про захист гідності, честі та ділової репутації (а.с.1-5).
Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що  08 грудня 2017 року він, перебуваючи на посаді інспектора роти № 3 батальйону № 1 УПП в Одеській області ДПП, виконував обов`язки щодо забезпечення громадського порядку та публічної безпеки на площі Старосінній у місті Одесі, здійснював розгляд справи про адміністративне правопорушення. У той час до нього звернувся відповідач, який є головним редактором газети «Безпечне місто», за сумісництвом голова громадської організації «Дорожній контроль. Одеса», та висловився стосовно нього (позивача) в брутальній формі з образами та ненормативною лексикою.
ІНФОРМАЦІЯ_1 в мережі Інтернет, зокрема, на веб-сайті YouTube офіційному каналі видання «Безпечне місто» та громадської організації « ІНФОРМАЦІЯ_2 », ОСОБА_1 поширив інформацію під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 ».
Зазначений заголовок та зміст їхньої розмови доведено до широкого кола користувачів, станом на момент звернення до суду відео набрало близько 15 000 переглядів, тобто вказана інформація стала доступною для широкого загалу.
Унаслідок таких неправомірних дій принижена його гідність, честь та ділова репутація. 

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 25.04.2018 року за заявою позивача до участі у справі залучено в якості третьої особи Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції в Одеській області (далі – УПП ДПП в Одеській області) (а.с. 17-18, 31).
Уточнивши позовні вимоги, 18 липня 2018 року, позивач просив зобов`язати ОСОБА_1 , однак уже як головного редактора газети «Дорожній контроль. Одеса» видалити відеозапис та опублікувати спростування недостовірної інформації (а.с.34-38).
Зазначені уточнені позовні вимоги були прийняті до розгляду судом першої інстанції (а.с.43-44), однак, в подальшому суд першої інстанції все-рівно розглядав позовні вимоги до ОСОБА_1 , як головного редактора газети «Безпечне місто».

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 01 жовтня 2018 року позов ОСОБА_2 до головного редактора газети «Безпечне місто» Булгару О.Б. задоволено. Зобов`язано ОСОБА_1 видалити відеозапис ІНФОРМАЦІЯ_4 та опублікувати спростування недостовірної інформації (а.с. 50-55).
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01 жовтня 2018 року, та постановлення нового, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права (а.с. 59-68).

Постановою Одеського апеляційного суду від 09 липня 2019 року рішення Приморського районного суду міста Одеси від 01 жовтня 2018 року, в частині зобов`язання ОСОБА_1 опублікувати спростування недостовірної інформації змінено (а.с. 117-120).
Зобов`язано ОСОБА_1 опублікувати спростування недостовірної інформації щодо сексуальної орієнтації ОСОБА_2 в порядку, встановленому частинами шостою та сьомою статті 277 ЦК України.
В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 щодо спростування недостовірної інформації відмовлено.
В іншій частині рішення залишено без змін.

Однак, постановою Верховного Суду від 30 вересня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено частково, постанову Одеського апеляційного суду від 09 липня 2019 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (а.с. 170-173).
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 28.10.2020 року справа була передана на розгляд колегії суддів у складі суддів Сегеди С.М., Гірняк Л.А. і Комлевої О.С. (а.с. 175).
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 02.11.2020 року справа була прийнята до розгляду в складі вищевказаної колегії суддів і розгляд апеляційної скарги був призначений на 10.02.2021 року, на 16.00 год. (а.с. 176-177).

Разом з тим, до судового засідання, а саме 25.01.2021 року представник ОСОБА_1  – адвокат Канікаєв Ю.О. на електронну адресу апеляційного суду подав заяву про розгляд справи в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів за допомогою програмного забезпечення «ЕаsуСоn», копії вказаного клопотання направлені сторонам у справі поштовою кореспонденцією з повідомленням (а.с. 187-189).

Через знаходження судді Гірняк Л.А. у відпустці з 25 грудня 2020 року по 05 лютого 2021 року питання про призначення відеоконференції вирішувалось 08.02.2021 року у перший її робочий день (а.с. 190).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 08 лютого 2021 року дане клопотання було задоволено і розгляд справи, який був призначений на 10.02.2021 року, в 16.00 год., було вирішено проводити в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів за допомогою програмного забезпечення «ЕаsуСоn», про що учасники справи були належним чином повідомленими електронною поштою (а.с. 294-196).

В свою чергу, позивач ОСОБА_2 10.02.2021 року подав до суду апеляційної інстанції свої пиьмові пояснення на апеляційну скаргу, в яких не вказав про свої бажання прийняти участь у судовому засіданні, у тому числі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів за допомогою програмного забезпечення «ЕаsуСоn».

У зв`язку з викладеними обставинами, колегія суддів вирішила слухати справу в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів за допомогою програмного забезпечення «ЕаsуСоn», за участю відповідача ОСОБА_1 та його представника адвоката Канікаєва Ю.О., за відсутності інших учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, письмові пояснення проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 , районний суд виходив із того, що поширена відносно позивача інформація подана у формі фактичних тверджень, однак відповідач не надав належних доказів правдивості такої інформації, що є підставою для визнання її недостовірною та такою, що принижує його гідність, честь та ділову репутацію.

Однак апеляційний суд не може погодитись із таким висновком районного суду, оскільки він не в повній мірі відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач ОСОБА_2 вказав, що 08 грудня 2017 року він, обіймаючи посаду інспектора роти № 3 батальйону № 1 УПП в Одеській області ДПП, забезпечував громадський порядок та публічну безпеку на площі Старосінній у місті Одесі, здійснював розгляд справи про адміністративне правопорушення.
У той час ОСОБА_1 , який є головним редактором газети «Безпечне місто», за сумісництвом голова громадської організації «Дорожній контроль. Одеса», проводив зйомку вказаних подій та звернувся до позивача, використавши ненормативну лексику, образи, критику щодо його роботи.
В подальшому, ІНФОРМАЦІЯ_1 на веб-сайті YouTube офіційному каналі видання «Безпечне місто» та ГО «Дорожній контроль. Одеса» за адресою ІНФОРМАЦІЯ_5 поширений відеозапис під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 ».
Зазначений заголовок та зміст розмови позивача з відповідачем доведено до широкого кола користувачів – станом на момент звернення до суду відеозапис набрав близько  15 000 переглядів.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що у відповідності до ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Відповідачем у цивільному процесі є особа, яка притягується судом до відповіді за порушення, оспорення або невизнання прав, свобод чи охоронюваних законом інтересів позивача. У передбачених законом випадках відповідачами можуть бути й інші особи, на адресу яких спрямована вимога позивача.
Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, провадження № 14-61цс18, міститься висновок про те, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову – є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження».
Крім того, в п. 6.5 постанови Великої Палати Верховного Суду 12 листопада 2019 року у справі № 904/4494/18, провадження № 12-110гс19, зроблено висновок, що «належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник вебсайту, особи, яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві. Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта - вільним, належним відповідачем є власник вебсайту, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. Дані про власника вебсайту можуть бути витребувані відповідно до положень процесуального законодавства в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет».
Відповідно до ст. 382 ЦПК України у мотивувальній частині постанови апеляційного суду мають бути зазначені мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу; чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду; висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції.

Так, встановивши, що  ІНФОРМАЦІЯ_1 на веб-сайті YouTube за адресою  ІНФОРМАЦІЯ_4  був поширений відеозапис під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 », суд першої інстанції не врахував, що автором вказаної публікації вказаний « ОСОБА_3 », а не відповідач у справі.
Більше того, судом не було враховано, що прийнявши уточнений позов ОСОБА_2 до головного редактора газети «Дорожній контроль. Одеса» ОСОБА_1 (а.с.34, 44), справа мала бути розглянута саме відносно вказаного відповідача, однак суд розглянув справу, в якій відповідачем зазанчив головного редактора «Безпечне місто» Булгару О.Б. 
При цьому, при поданні позову, ОСОБА_2 зазначав, що ОСОБА_1 є головним редактором газети «Безпечне місто» та за сумісництвом голова громадської організації «Дорожний контроль. Одеса».
Ні одне твердження позивача, ні інше, не відповідає дійсності, так як доводи ОСОБА_1 про те, що головним редактором газети «Безпечне місто» являється інша особа – ОСОБА_4 , а відповідач у справі ОСОБА_1 є засновником газети «Дорожній контроль. Одеса», не спростовані матеріалми справи (а.с.97).

Таким чином, матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 є неналежним відповідачем у даній справі, оскільки у матеріалах справи відсутні будь-які докази, які підтверджують факт поширення інформації про позивача головним редактором газети «Безпечне місто», як фізичною особою ОСОБА_1 , а також головним редактором та засновником газети «Дорожний контроль. Одеса» ОСОБА_1 . 
Крім того, з цього приводу апеляційний суд зазначає, що судом не враховано, що запис опубліковано користувачем « ІНФОРМАЦІЯ_6 », який не залучений до участі у справі, крім того не залучений до участі у справі також власник веб-сайту, на якому розміщений запис, не з`ясовано, хто саме є автором публікації. 

Саме таких правових позицій дотримувався Верховний Суд в своїй постанові від 30 вересня 2020 року, яким було скасовано попередню постанову Одеського апеляційного суду від 09 липня 2019 року, з передачею справи на новий апеляційний розгляд (а.с.170-173).

З підстав викладеного, слід дійти висновку про те, що суд незаконно встановив факт порушення прав позивача посадовою особою – головним редактором газети «Безпечне місто» Булгару О.Б., яким останній не являється, та в резолютивній частині рішення суд безпідставно зобов`язав ОСОБА_1 як фізичну особу видалити відеозапис та опублікувати спростування. 

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог, оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.
Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.
За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване судове рішення не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги його повністю спростовують, оскільки рішення ухвалено не у відповідності до вимог матеріального і процесуального права.
У зв`язку з викладеними обставинами, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржуване рішення суду скасувати і прийняти постанову, якою у задоволенні позову  ОСОБА_2 відмовити, як заявленого до нанележного відповідача.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України колегія суддів також вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 1057,21 грн. та за розгляд касаційної скарги у сумі 1409,60 грн., а всього у сумі 2466,81 грн. (а.с. 58, 151).

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п. 4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381 - 384, 389, 390  ЦПК України, апеляційний суд
                                    постановив:  
      
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Приморського районного суду м.Одеси ід 01 жовтня 2018 року скасувати.
Прийняти постанову, якоюу задоволенні позову  ОСОБА_2 до Головного редактора газети «Безпечне місто. Одеса» Булгару Олексія Борисовича, третя особа – Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, про захист честі, гідності та ділової репутації,відмовити у повному обсязі.

Стягнути з  ОСОБА_2 , РНКПП: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , судовий збір у сумі 2466,81 грн. (дві тисячі чотириста шістдесят шість гривень 81 копійку).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. 

Повне судове рішення складено 15.02.2021 року.

Судді Одеського апеляційного суду:                 С.М. Сегеда        

Л.А. Гірняк
                                                                        
О.С. Комлева