Постанова
Іменем України
25 лютого 2021 року
м. Київ
 
справа № 428/13426/17
 
провадження № 61-6897св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., 
Червинської М. Є.,
 
учасники справи:
позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика»,
відповідач - ОСОБА_1 ,
третя особа - ОСОБА_2 ,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Луганського апеляційного суду від 06 серпня 2019 року у складі колегії суддів: Назарової М. В., Коновалової В. А., Луганської В. М.,
 
ВСТАНОВИВ:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У грудні 2017 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» (далі - ТОВ «ФК «Позика») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_2 , про звернення стягнення на предмет застави.
 
Позов мотивовано тим, що 12 листопада 2012 року між ПАТ «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 1/1260649 у відповідності до якого останній отримав кредит в сумі 90 891,24 грн строком користування з 12 листопада 2012 року по 11 листопада 2019 року включно. Кредит надано позичальнику на придбання транспортного засобу RENAULT LOGAN KSR3Hr для особистих потреб вартістю 108 400,00 грн. 
 
Згідно умов Договору, за користування кредитом встановлено процентну ставку в розмірі 18,90 % річних.
 
В якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, сплати нарахованих процентів, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат, позичальник надав у приватне обтяження транспортний засіб: марки RENAULT, модель LOGAN KSR3Hr, рік випуску 2012, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований 10 листопада 2012 року ВРЕР м. Сєвєродонецька при УДАІ УМВС України в Луганській області, та який належить заставодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого 
10 листопада 2012 року ВРЕР м. Сєвєродонецька при УДАІ УМВС України в Луганській області. 
 
30 жовтня 2015 року між ПАТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «ФК «Позика» укладено договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 10-IV, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 1/1260649 від 12 листопада 2012 року перейшло до позивача.
 
19 листопада 2015 року між ПАТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «ФК «Позика» укладено договір про відступлення права вимоги за договорами застави № 1, відповідно до якого право грошової вимоги за договором застави № Z1/1260649 перейшло до позивача. 
 
31 жовтня 2017 року апеляційним судом Луганської області ухвалено рішення у справі № 428/21/17 про часткове задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову TOB «ФК «Позика» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на заставне майно, третя особа - ОСОБА_3 відмовлено в зв`язку з пред`явленням позову не до всіх відповідачів, які повинні бути сторонами у справі. 
 
ОСОБА_2 повідомлено про реалізацію транспортного засобу, яким забезпечувались дані кредитні правовідносини, як без згоди первісного заставодержателя ПАТ «Креді Агріколь Банк», так і без згоди нового заставодержателя TOB «ФК «Позика».
 
Право власності на предмет застави - перереєстровано на відповідача та номерний знак автомобіля змінений на НОМЕР_4 . 
 
У зв`язку з невиконанням зобов`язань ОСОБА_2 по поверненню кредитних коштів, по договору № 1/1260649 від 12 листопада 2012 року налічується заборгованість у розмірі 98 640,54 грн у рахунок якої ТОВ «ФК «Позика» просило звернути стягнення на предмет застави, а саме на: транспортний засіб марки RENAULT модель LOGAN KSR3НГ, 2012 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , шляхом визнання за позивачем права власності на предмет застави - автомобіль марки RENAULT модель LOGAN KSR3НГ, 
2012 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , в рахунок погашення заборгованості перед позивачем за кредитним договором 
№ 1/1260649 від 12 листопада 2012 року у розмірі 98 640,54 грн, а також зобов`язати відповідача передати позивачу автомобіль марки RENAULT модель LOGAN KSR3НГ, 2012 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 з комплектом ключів, свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.
 
Короткий зміст судових рішень першої та апеляційної інстанцій
 
Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 17 липня 
2018 року позовні вимоги задоволено.
 
В рахунок погашення заборгованості перед ТОВ «ФК «Позика» за кредитним договором № 1/1260649 від 12 листопада 2012 року у розмірі 98 640,54 грн звернуто стягнення на предмет застави, а саме на: транспортний засіб марки RENAULT модель LOGAN KSR3НГ, 2012 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , шляхом визнання за ТОВ «ФК «Позика» права власності на предмет застави - автомобіль марки RENAULT модель LOGAN KSR3НГ, 
2012 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 .
 
Зобов`язано ОСОБА_1 передати ТОВ «ФК «Позика» автомобіль марки RENAULT модель LOGAN KSR3НГ, 2012 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 з комплектом ключів, свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.
 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Позика» судовий збір у сумі 1 626,00 грн.
 
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що зобов`язання за кредитним договором № 1/1260649 від 12 листопада 2012 року ОСОБА_2 не виконані. Право вимоги за вказаним кредитним договором на підставі договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 10-IV від 30 листопада 2015 року та договору про відступлення права вимоги за договорами застави від 19 листопада 2015 року було відступлено позивачу. Станом на 18 грудня 2015 року (день перереєстрації спірного автомобіля) у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомості про обтяження автомобіля RENAULT моделі LOGAN KSR3HГ, реєстраційнйи номер НОМЕР_2 , номер шасі (кузова, рами) VІN- НОМЕР_1 , рік випуску 2012 були внесені. Тобто ОСОБА_2 без погодження та дозволу заставодержателя продав транспортний засіб, який є предметом застави та відомості про обтяження якого внесені до Державного реєстру, відповідачу - ОСОБА_1 . За таких обставин суд першої інстанції дійшов до висновків що факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, є достовірними та обґрунтованими, сумніву у суду не викликають, а тому визнав обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення.
 
Постановою Луганського апеляційного суду від 27 лютого 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення.
 
Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 17 липня 
2018 року залишено без змін.
 
Залишаючи без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_2 , апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції.
 
Постановою Луганського апеляційного суду від 06 серпня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
 
Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 17 липня 
2018 року та постанову Луганського апеляційного суду від 27 лютого 2019 року скасовано та ухвалено по справі нове рішення, яким позовні вимоги задоволено.
 
В рахунок погашення заборгованості перед ТОВ «ФК «Позика» за кредитним договором № 1/1260649 від 12 листопада 2012 року у розмірі 98 640,54 грн звернуто стягнення на предмет застави, а саме на: транспортний засіб марки RENAULT модель LOGAN KSR3НГ, 2012 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , шляхом визнання за ТОВ «ФК «Позика» права власності на предмет застави автомобіль марки RENAULT модель LOGAN KSR3НГ, 2012 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 . 
 
Зобов`язано ОСОБА_1 передати ТОВ «ФК «Позика» автомобіль марки RENAULT модель LOGAN KSR3НГ, 2012 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 з комплектом ключів, свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.
 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Позика» судовий збір у сумі 1 626,00 грн. 
 
Задовольняючи позовні вимоги, апеляційний суд виходив із їх обґрунтованості та доведеності. Проте, скасовуючи попередні судові рішення, апеляційний суд виходив із безумовних підстав для їх скасування, оскільки ОСОБА_1 не була належним чином повідомлена про дату час та місце розгляду справи.
 
Короткий зміст вимог та доводів, наведених у касаційній скарзі
 
09 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернулася через засоби поштового зв`язку до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Луганського апеляційного суду від 06 серпня 2019 року та передати справу для продовження розгляду, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судом норм матеріального та порушенням норм процесуального права.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що заявника не було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи судом апеляційної інстанції, чим фактично було позбавлено заявника права на захист та надання відповідних доказів.
 
Доводи інших учасників справи
 
У листопаді 2019 року ТОВ «ФК «Позика» подало до Верховного Суду відзив, у якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, постанову Луганського апеляційного суду від 06 серпня 2019 року - без змін.
 
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ У СКЛАДІ КОЛЕГІЇ СУДДІВ ДРУГОЇ СУДОВОЇ ПАЛАТИ КАСАЦІЙНОГО ЦИВІЛЬНОГО СУДУ 
 
08 лютого 2020 року набрав чинності Закону України від 15 січня 2020 року 
№ 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
 
Частиною другою розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
 
За таких обставин розгляд касаційної скарги  ОСОБА_1 напостанову Луганського апеляційного суду від 06 серпня 2019 року здійснюється Верховним Судом в порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що діяла до 08 лютого 2020 року.
 
Перевіривши доводи касаційної скарги, врахувавши аргументи, наведені у відзиві на касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.
 
Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Відповідно до частини третьої статті 368 ЦПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
 
Згідно із частиною першою статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.
 
Ухвалою Луганського апеляційного суду від 17 травня 2019 року призначено розгляд даної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 17 липня 2018 року у приміщені Луганського апеляційного суду на 04 червня 2019 року о 11 год. 30 хв.
 
Кореспонденція адресована ОСОБА_1 щодо призначення справи на 
04 червня 2019 року о 11 год. 30 хв. повернута до Луганського апеляційного суду з відміткою «адресат відсутній» (т. 2 а. с. 200).
 
04 червня 2019 року Луганський апеляційний суд у зв?язку із тим, що відповідач неналежно повідомлений про день, час та місце розгляду справи, відклав розгляд справи на 18 червня 2019 року на 10 год. 30 хв. (т. 2, а. с. 206-206а).
 
Кореспонденція адресована ОСОБА_1 щодо відкладення розгляду справи на 18 червня 2019 року на 10 год. 30 хв. повернута до Луганського апеляційного суду з відміткою «адресат відсутній» (т. 2 а. с. 227).
 
18 червня 2019 року секретарем судового засідання Луганського апеляційного суду складено довідку про те, що 18 червня 2019 року судове засідання не відбулося у зв?язку із перебуванням судді Луганського апеляційного суду у відрядженні у період з 17 червня 2019 року по 22 червня 2019 року згідно наказу від 10 червня 2019 року № 26-вд/с. Судовий розгляд відкладено на 23 липня 2019 року на 12 год. 00 хв. (т. 2, а. с. 229, 230).
 
Кореспонденція адресована ОСОБА_1 щодо відкладення розгляду справи на 23 липня 2019 року на 12 год. 00 хв. повернута до Луганського апеляційного суду з відміткою «адресат відсутній» (т. 2 а. с. 243 зворот).
 
23 липня 2019 року Луганський апеляційний суд у зв?язку із тим, що відповідач ОСОБА_1 неналежно повідомлена про день, час та місце розгляду справи, відклав розгляд справи на 06 серпня 2019 року на 12 год. 30 хв.
(т. 2, а. с. 245-246).
 
Кореспонденція адресована ОСОБА_1 щодо відкладення розгляду справи на 06 серпня 2019 року на 12 год. 30 хв. повернута до Луганського апеляційного суду з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання» (т. 2 а. с. 257 зворот).
 
За таких обставин, слід дійти висновку про відсутність належних та допустимих доказів обізнаності ОСОБА_1 про розгляд справи, який відбувся 
06 серпня 2019 року.
 
Одночасно у відповідності до вимог частини одинадцятої статті 128 ЦПК України судом 23 липня 2019 року розміщено оголошення для ОСОБА_1 про розгляд теперішньої справи на офіційному веб-сайті судової влади України 
(т. 2, а. с. 253).
 
Проте, вказане повідомлення не можна вважати здійснене належним чином, оскільки тлумачення частини одинадцятої статті 128 ЦПК України свідчить про те, що відповідач, третя особа, свідок лише у випадку коли зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.
 
Як відомо з матеріалів справи зареєстроване місце проживання 
ОСОБА_1 є: АДРЕСА_1 (адреса вказана в апеляційній скарзі). Така ж адреса вказана і у касаційній скарзі ОСОБА_1 .
 
Тобто, зареєстроване місце проживання (перебування) ОСОБА_1 є відомим, що виключає можливість застосування частини одинадцятої статті 128 ЦПК України.
 
Враховуючи викладене, із матеріалів справи вбачається, що справа в суді апеляційної інстанції була розглянута 06 серпня 2019 року за відсутності ОСОБА_1 , яка не була належним чином повідомлена про час і місце слухання справи відповідно до статей 128-130 ЦПК України.
 
У касаційній скарзі заявник указує на неналежне повідомлення її про розгляд справи судом апеляційної інстанції, що позбавило її права на належний судовий захист та надання пояснень щодо фактичних обставин справи.
 
За таких обставин доводи касаційної скарги про неналежне повідомлення  про розгляд справи в апеляційній інстанції є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження.
 
Однією з основних гарантій права сторони на судовий захист є  забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (стаття 129 Конституції України). 
 
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з                 11 вересня 1997 року, таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.  
 
У зв`язку із цим, розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки є порушенням статті 129 Конституції України та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
 
Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.
 
Зокрема, у пункті 24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» та пункті 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України № 2» наголошується на принципі рівності сторін ? одному із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
 
Таким чином, неналежне повідомлення учасника справи про час та місце розгляду справи в апеляційному суді є порушенням вимоги статті 6 Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод про доступ до правосуддя.
 
Пунктом 5 частини першої статті 411 ЦПК України визначено, що судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою.
 
Частиною четвертою статті 411 ЦПК України передбачено, що справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Враховуючи вимоги пункту 5 частини першої, частини четвертої статті 411 ЦПК України та доводи касаційної скарги щодо неналежного повідомлення заявника про час та місце проведення судового засідання в апеляційному суді, колегія суддів суду касаційної інстанції дійшла висновку про наявність підстав для обов`язкового скасування судового рішення апеляційного суду, оскільки справу розглянуто за відсутності учасника справи, який належним чином не повідомлений про час і місце судового засідання, і він обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою, з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу 
ОСОБА_1 слід задовольнити, постанову Луганського апеляційного суду від 06 серпня 2019 року скасувати та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Керуючись статтями 400, 409, 411, 416, 418 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
 
Постанову Луганського апеляційного суду від 06 серпня 2019 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції скасована постанова Луганського апеляційного суду від 06 серпня 2019 рокувтрачає законну силу та подальшому виконанню не підлягає.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                           В. М. Коротун

С. Ю. Бурлаков

М. Є. Червинська