ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/3422/20                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: В.А. Гайдаш

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  25 березня 2021 року                                                                                          м. Київ
          
          Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
          головуючого судді                    - Єгорової Н.М.,
          суддів                                        - Сорочка Є.О., Федотова І.В.,
          розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції України в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Черкаській області про скасування наказу і зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив суд: 
- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції України в Черкаській області від 03 серпня 2020 року №1995 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» в частині, що стосується позивача;
- зобов`язати Головне управління Національної поліції України в Черкаській області провести розслідування за фактом нещасного випадку, що стався із старшим оперуповноваженим сектору розшуку злочинців і зниклих громадян відділу кримінальної поліції Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_1 09 червня 2020 року за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2020 року позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано пункт перший наказу Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 03 серпня 2020 року №1995 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» щодо ОСОБА_1 .
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Черкаській області щодо проведення розслідування за фактом нещасного випадку, що стався із старшим оперуповноваженим сектору розшуку злочинців і зниклих громадян відділу кримінальної поліції Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_1 09 червня 2020 року за адресою: АДРЕСА_1 .
Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Черкаській області провести розслідування за фактом нещасного випадку, що стався із старшим оперуповноваженим сектору розшуку злочинців і зниклих громадян відділу кримінальної поліції Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_1 09 червня 2020 року  за адресою: АДРЕСА_1 та прийняти рішення у відповідності до вимог Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України від 27 грудня 2002 року №1346.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять доказів порушення позивачем вимог пп. 1, 2 п. 1, ст. 18, п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», пп. 1, 2, 8, 13 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України та абз. 1, 2 п. 1 розд. ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09 листопада 2016 року №1179, ст. 38 Закону України «Про запобігання корупції», ст. 14 Закону України «Про охорону праці». Водночас, суд першої інстанції, вийшовши за межі позовних вимог визнав протиправною бездіяльність відповідача у проведенні розслідування нещасного випадку, що стався із позивачем та зобов`язав його провести службове розслідування нещасного випадку.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. 
Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що скоєння капітаном поліції ОСОБА_1 дисциплінарного проступку стало можливим внаслідок відвертого ігнорування та не виконання ним вимог Закону України «Про Національну поліцію», Дисциплінарного статуту Національної поліції України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції. Між тим, відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України поліцейський зобов`язаний знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби. Відтак, виходячи з фактичних обставин скоєного позивачем проступку начальником ГУНП застосовано до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді догани, що є співмірним з встановленим дисциплінарним порушенням. При цьому, під час проведення службового розслідування комісія надавала виключно оцінку наявності дисциплінарного проступку у діях позивача.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач, посилаючись на те, що вимоги апеляційної скарги є необґрунтовані, просить в її задоволенні відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Оскільки апеляційна скарга не містить жодних обґрунтувань та/або посилань скаржника на незаконність рішення суду першої інстанції в щодо вирішення позовної вимоги про зобов`язання відповідача провести розслідування за фактом нещасного випадку, судова колегія вважає за необхідне здійснювати перевірку його законності та обґрунтованості у межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного. 
Судом першої інстанції встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 23. травня 2020 року близько 16 год. 20 хв. до служби відділу « 102» УОАЗОР ГУНП в Черкаській області надійшло повідомлення від гр. ОСОБА_2 про те, що цього ж дня по АДРЕСА_2 , її колишній чоловік гр. ОСОБА_3 незаконно заволодів її автомобілем Honda Accord, р.н. НОМЕР_1 .
24 травня  2020 року за вказаним фактом слідчим відділом Черкаського відділу поліції розпочато кримінальне провадження №12019251010002645 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.
09 червня 2020 року з метою розкриття вищевказаного кримінального правопорушення, слідчим слідчого відділу Черкаського відділу поліції лейтенантом поліції Єроменком А.В. надано доручення №914-д, у порядку ст. 40 КПК України, про проведення слідчих (розшукових) дій, виконання якого покладено безпосередньо на старшого оперуповноваженого сектору розшуку злочинців і зниклих громадян відділу кримінальної поліції Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_1 .
З метою вручення гр. ОСОБА_3 повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, працівниками відділу кримінальної поліції Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області, зокрема, позивачем здійснено 09 червня 2020 року  виїзд за місцем проживання гр. ОСОБА_3 , а саме: АДРЕСА_1 .
Перебуваючи за зазначеною вище адресою, поліцейські помітили гр. ОСОБА_3 разом зі своєю малолітньою донькою, який вийшов із будинку та направився до автомобіля Lexus GX 470, р.н. НОМЕР_2 . В цей час, поліцейські намагались з ним поспілкуватись, однак гр. ОСОБА_3 сів за кермо цього ж автомобіля, позаду якого перебував позивач, почав рух заднім ходом, у результаті чого здійснив наїзд на ногу позивача, після чого залишив місце події.
Цього ж дня, капітан поліції ОСОБА_1 звернувся до Третьої Черкаської міської лікарні, де йому встановили діагноз: забій м`яких тканин правої ступні.
За фактом перевірки обставин вищевказаної події, що трапилась із працівниками відділу кримінальної поліції Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області за адресою: Черкаси, бульв. Шевченка, 220, наказом Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 15 червня 2020 року №1526 призначено службове розслідування, за наслідками якого складено і затверджено висновок службового розслідування від 03 серпня 2020 року та на підставі якого винесено оскаржуваний наказ від 03 серпня 2020 року №1995 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності».
Відповідно до п. 1 вказаного наказу від 03 серпня 2020 року №1995, за вчинення дисциплінарного проступку, що виразилось у порушенні вимог пп. 1, 2 п. 1, ст. 18, п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», пп. 1, 2, 8, 13 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України та абз. 1, 2 п. 1 розд. ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09 листопада 2016 року №1179, ст. 38 Закону України «Про запобігання корупції», ст. 14 Закону України «Про охорону праці», старшому оперуповноваженому сектору розшуку злочинців і зниклих громадян відділу кримінальної поліції Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_1 оголошено догану.
Не погоджуючись з фактом притягнення до дисциплінарної відповідальності, а також з не проведенням розслідування за фактом нещасного випадку, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом, оскарживши наказ про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів враховує наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Як передбачено ч. 1 ст. 17 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року №580-VIII (далі - Закон №580-VIII) поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
Частиною 1 ст. 18 Закону №580-VIII, визначено, що поліцейський зобов`язаний, в тому числі, неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Закону №580-VIII, підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Дисциплінарний статут Національної поліції України, затверджений Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15 березня 2018 року №2337-VIII (далі - Статут) визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження. Дія Статуту поширюється на поліцейських та осіб рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань, які повинні неухильно додержуватися його вимог.
Службова дисципліна, в силу вимог ч. 1, 2 ст. 1 Статуту, це дотримання поліцейським Конституції, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників. Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.
Частиною 3 ст. 1 Статуту передбачено, що службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського:
1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України;
2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки;
3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень;
4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону;
5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника;
6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України;
7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини;
8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку;
9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень;
10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів;
11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень;
12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення;
13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції;
14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.
Підпунктами 1, 2 пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09 листопада 2016 року №1179 визначено, що під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також вказаними Правилами.
Частиною 2 ст. 19 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Відповідно до ст. 12 Статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 14 Статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Відповідно до ч. 4 ст. 14 Статуту підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Колегія суддів звертає увагу, що фактично доводи апеляційної скарги та суть порушення полягають у тому, що позивач не повідомив свого безпосереднього керівника про те, що ОСОБА_3 не перебував у розшуку, а позивач не вжив заходів щодо зміни основного виконавця доручення слідчого та  щодо припинення ОСОБА_3 правопорушення, внаслідок чого останній залишив місце пригоди. А також позивач нехтуючи мірами особистої безпеки обійшов автомобіль ОСОБА_3 ззаду та зупинився з правої сторони автомобіля, який здійснював рух заднім ходом.
В той же час, колегія суддів вважає за необхідне відзначити, що позивач з метою виконання доручення слідчого від 09 червня 2020 року №914-д, у порядку ст. 40 КПК України, про проведення слідчих (розшукових) дій, здійснив 09 червня 2020 року виїзд за місцем проживання гр. ОСОБА_3 для вручення йому повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення. 
Разом з тим, події, які сталися є оперативною ситуацією, яка не може піддаватись передбаченню. При цьому, мета зустрічі з гр. ОСОБА_3 не передбачала вжиття будь-яких спеціальних заходів, оскільки була обумовлена лише врученням повідомлення про підозру. В свою чергу сам ОСОБА_3 був з малолітньою дитиною.
За таких обставин відповідач, кваліфікуючи дії позивача як дисциплінарний проступок, не встановив належним чином склад цього проступку, як і його характер, так і наявність винної дії чи бездіяльності. 
Судом першої інстанції при вирішенні спору правильно взято до уваги, що відповідно до п. 3 розділу VI Інструкції з організації взаємодії органів досудового розслідування з іншими органами та підрозділами Національної поліції України в запобіганні кримінальним правопорушенням, їх виявленні та розслідуванні, затвердженої наказом МВС України від 07 липня 2017 року №575, доручення слідчого (дізнавача) є обов`язковими для виконання оперативним підрозділом та положеннями вказаної Інструкції №575 не передбачено зміни основного виконавця доручення слідчого.
Зазначення у дорученні строку його виконання, у порядку ст. 40 КПК України про проведення слідчих (розшукових) дій, віднесено саме до повноважень слідчого, а не до повноважень позивача, як старшого оперуповноваженого сектору розшуку злочинців і зниклих громадян відділу кримінальної поліції Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області.
Матеріали адміністративної справи не містять доказів, що до службових повноважень позивача належить обов`язок у заведенні справи оперативного супроводження кримінальної поліції та оголошення осіб у розшук згідно ст. 281 КПК України.
Колегія суддів вважає, що за відсутності беззаперечних доказів вчинення позивачем дисциплінарного проступку відповідачем не дотримано необхідний баланс між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані застосовані заходи дисциплінарного впливу.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції України в Черкаській області залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

          Головуючий суддя                                                                      Н.М. Єгорова 
Судді                                                                                            Є.О. Сорочко 
                                                                                                    І.В. Федотов