КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

П О С Т А Н О В А
 
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
1 лютого 2021 року                                                                                                        м. Київ
 
Єдиний унікальний номер справи № 381/1971/20 
Апеляційне провадження №22-ц/824/12/2021
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого:          Іванченко М.М.
суддів:                      Білич Г.М.. Коцюрби О.П.
 
розглянув у в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
 
за апеляційною скаргою Крилової Олени Леонідівни в інтересах Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК»
 
на заочне рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області ухваленого 28 вересня 2020 року  в приміщенні суду в складі судді Ковалевської Л.М.,-
 
В С Т А II О В И В:
 
Позивач звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 , з якої просить стягнути заборгованість за кредитним договором у сумі 13226 грн 39 к.. яка складається з: 9332 грн 06 к. - заборгованості за кредитом; 3894 грн 33 к. - заборгованість  за простроченими відсотками,  а також судові витрати.
Посилається па те, що ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг підписала 6 жовтня 2015 року заяву № б/н. Для користування кредитним картковим рахунком  відповідач отримала кредитну картку на якій збільшено кредитний ліміт до 10000 грн. відповідач при підписання вказаної анкети -заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «тарифами», які викладені на офіційному сайті банку та складає між сторонами Договір про надання банківських послуг. Отже, на думку позивача сторони обумовили всі істотні умови договору.
Позивач вказує, що виконав умови договору, проте відповідач вказані умови договору не виконувала, внаслідок чого утворилась заборгованість, які позивач просить стягнути з відповідача.
Заочним рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 28 вересня 2020 року позов АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1  на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість по кредитному договорі № б/н від 6 жовтня 2015 року в розмірі 9332 грн 06 к. - заборгованість за простроченим тілом кредиту та судові витрати в розмірі 1482 грн 96 к. 
У задоволенні інших позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» відмовлено.
Не погодившись з таким рішенням суду, Крилова O.JT. в інтересах АТ КБ «ПРИВАТБАНК», подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати вказане рішення в частині відмови у стягненні відсотків та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог.
Посилається на те, що рішення суду першої інстанції незаконне, та необґрунтоване, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Зокрема вказує на те, що укладаючи кредитний договір сторони за власним волевиявленням досягли істотних умов по ньому і власноручно його підписали, чим взяли на себе зобов`язання виконувати його належним чином. Такожвказує на те, що судом безпідставно звільнено відповідача від обов`язку сплачувати заборгованість по відсотках, оскільки відповідачем не спростовано укладення кредитного договору, а також не оспорено умови договору.На думку скаржника, що  відповідач підписуючи анкету-заяву від 6 жовтня 2015 року користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення заборгованості, висловила свою згоду з формою та його умовами
При цьому вказував, що відсутність підпису позичальника на умовах та правилах не свідчить про те, що вона не ознайомлена з ними.
Від відповідача відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно із ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Оскільки ціна позову в даній справі менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, апеляційний суд ухвалив розглянути дану справу в порядку письмового провадження, без виклику сторін.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 6 жовтня 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено кредитний договір №б/н  з ОСОБА_1 , шляхом встановлення кредитного ліміту на картковий рахунок.
Позивач вказує, що у відповідача перед позивачем існує заборгованість у сумі 13226 грн 39 к.. яка складається з: 9392 грн 06 к. - заборгованості за простроченим тілом кредиту; 3894 грн 33 к. - заборгованість за простроченими відсотками.
Рішення суду оскаржується лише в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за простроченими відсотками, тому рішення суду в частині стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту апеляційним судом не переглядається.
Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні вимог позивача про стягнення заборгованості за простроченими відсотками та застосовує правову позицію у справі № 342/180/17, висловлену Великою Палатою Верховного суду у Постанові від 3 липня 2019 року щодо того, що Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, не підписаний позичальником, не може вважатися складовою частиною кредитного договору, укладеного шляхом підписання Анкети-заяви.
Посилання апеляційної скарги не те, що судом безпідставно звільнено відповідача від обов`язку сплачувати заборгованість по відсотках, оскільки відповідачем така заборгованість не оспорювалось, а також не оспорювались умови договору суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, оскільки сам по собі факт не здійснення відповідних дій з боку відповідача щодо заперечення позову є її правом, в свою чергу не здійснення вказаних дій не свідчить про визнання позовних вимог. При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що в даному випадку саме на позивача покладається обов`язок доводити наявність заборгованості.
Не спростовують висновків суду і доводи апеляційної скарги щодо того, що судом першої інстанції помилково враховано висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі № 342/180/17, скільки додані позивачем до позовної заяви документи не містять (містили) даних про досягнення сторонами згоди щодо істотних умов кредитного договору, зокрема в частині розміру процентної ставки за користування кредитними коштами, що, в свою чергу, не створювало для відповідача обов`язку в установленому законом порядку оспорювати показники та розрахунки наведені банком.
Відповідно до ч.ч.1-3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.                                                                         
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч.ч.1,2ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Збирання доказів у цивільних справах не с обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно ч.ч.1,2,3 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення, а тому в суду апеляційної інстанції відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат судом першої інстанції. Судовий збір за подання апеляційної скарги слід покласти на особу, яка подала апеляційну скаргу. Іншими учасниками справи не ставиться питання про відшкодування судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у апеляційному суді.
В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п.1 ч.6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. З ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) г) п. 2 ч. З ст. 389 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382-384, 389 ЦПК України, суд,-
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу Крилової Олени Леонідівни в інтересах акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» - залишити без задоволення.
Заочне рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 28 вересня 2020 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.
 
Головуючий:                                     
 
Судді: