Ухвала
 
12 лютого 2021 року
місто Київ
 
справа № 448/740/18
провадження № 61-1761ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Яремка В. В., дослідив касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 18 грудня 2020 року у цивільній справі за позовом Городоцької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Судововишнянської міської ради Мостиського району Львівської області до ОСОБА_1 ,
третя особа - Державна екологічна інспекція у Львівській області, 
про зобов`язання до вчинення дій щодо приведення земельної ділянки у придатний для використання стан відповідно до її цільового призначення,
ВСТАНОВИВ:
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
Стислий виклад позиції позивача
Перший заступник керівника Городоцької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Судововишнянської міської ради Мостиського району Львівської області у червні 2018 року звернувся до суду з позовом про зобов`язання ОСОБА_1 привести земельну ділянку водного фонду та водний об`єкт (струмок) на АДРЕСА_1 у попередній стан, придатний для використання відповідно до її цільового призначення шляхом завезення ґрунту на лівий берег струмка та відновлення його русла, шириною 3 м.
Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 07 серпня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.
Постановою Львівського апеляційного суду від 18 грудня 2020 року рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення, яким позов задоволено.
Зобов`язано ОСОБА_1 привести земельну ділянку водного фонду та водний об`єкт (струмок) на АДРЕСА_1 у попередній стан придатний для використання відповідно до її цільового призначення шляхом завезення ґрунту на лівий берег струмка та відновлення його русла, шириною 3 м.
Здійснено розподіл судових витрат.
ІІ. ВИМОГИ та АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
ОСОБА_1 27 січня 2021 року із застосуванням засобів поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Львівського апеляційного суду від 18 грудня 2020 року, залишити без змін рішення Мостиського районного суду Львівської області від 07 серпня 2019 року.
Визначення заявником підстав касаційного оскарження
Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
Пунктами 1-4 частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадках, врегульованих процесуальним законом.
Вивчивши зміст касаційної скарги, Верховний Суд встановив, що касаційна скарга містить визначення підстав касаційного оскарження відповідно до вимог статті 389 ЦПК України.
Заявником як підстави касаційного оскарження наведеного судового рішення визначено, що:
- оскаржуване судове рішення ухвалено з порушенням норм процесуального права;
- суд апеляційної інстанції безпідставно зробив висновок, що сплата штрафу свідчить про порушення та визнання вини, зазначене суперечить висновкам, викладених у постанові Верховного Суду від 22 липня 2019 року у справі № 757/2757/16-а (провадження № К/9901/6713/18);
- рішення суду апеляційної інстанції стосується прав, свобод, інтересів особи, яка не була залучена до участі у справі, а саме ОСОБА_2 , який є власником земельної ділянки на АДРЕСА_1 ;
- суд апеляційної інстанції встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів, листа Мостиського управління водного господарства від 26 квітня 2018 року за підписом виконуючого обов`язки головного інженера, у той час як єдиним підписантом зазначеного управління є начальник ОСОБА_3 ;
- суд апеляційної інстанції не перевірив, чи не призведе застосування обраного прокурором способу захисту прав до порушень вимог Водного кодексу України у частині руйнування русла струмка.
ІІІ. ЗАГАЛЬНІ ВИСНОВКИ ЩОДО ВІДКРИТТЯ КАСАЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ
Касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, а наведені підстави касаційного оскарження відповідають положенням статті 389 ЦПК України.
Судом не встановлено наявності достатніх й обґрунтованих підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги, а так само відмови у відкритті касаційного провадження.
ІV ВИРІШЕННЯ ПИТАННЯ ЩОДО ЗУПИНЕННЯ ВИКОНАННЯ РІШЕННЯ СУДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
У касаційній скарзі заявник просить зупинити виконання постанови Львівського апеляційного суду від 18 грудня 2020 року.
Згідно з частиною восьмою статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.
Клопотання про зупинення виконання (дії) судового рішення має бути мотивованим, містити достатні та обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, підтверджені певними доказами, зокрема, у разі відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду має бути надано копію такої постанови. Вирішуючи питання про зупинення виконання (дії) судового рішення, суд касаційної інстанції враховує існування об`єктивної необхідності у цьому, зокрема у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення дотримання балансу інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.
Враховуючи те, що заявник не навела підстав та обґрунтованих доводів, за яких суд касаційної інстанції може зупинити виконання рішення суду апеляційної інстанції, клопотання задоволенню не підлягає. У таких висновках визначальними є, зокрема, засади цивільного процесу, визначені у статтях 12 та 13 ЦПК України.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина третя статті 12 ЦПК України).
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).
Керуючись статтями 389, 390, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження у справі.
Витребувати із Мостиського районного суду Львівської області цивільну справу № 448/740/18 за позовом Городоцької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Судововишнянської міської ради Мостиського району Львівської області до ОСОБА_1 , третя особа - Державна екологічна інспекція у Львівській області, про зобов`язання до вчинення дій щодо приведення земельної ділянки у придатний для використання стан відповідно до її цільового призначення.
У задоволенні клопотання  ОСОБА_1 про зупинення виконання постанови Львівського апеляційного суду від 18 грудня 2020 року відмовити.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк тривалістю в десять днів від моменту отримання копії цієї ухвали суду.
Провести попередній розгляд справи колегією у складі трьох суддів.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                             С. О. Погрібний

                                                                                                            А. С. Олійник

                                                                                                            В. В. Яремко