УХВАЛА

25 лютого 2021 року     
Київ
справа №420/3638/20
адміністративне провадження №К/9901/1898/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Гімона М.М.,
суддів: Гусака М.Б.,  Усенко Є.А., 
перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09.09.2020 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16.12.2020 у справі № 420/3638/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Трес Сіті» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
18.01.2021 до суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС в Одеській області (далі - ГУ ДПС), направлена до суду поштою 14.01.2021.
Верховний Суд ухвалою від 02.02.2021 касаційну скаргу ГУ ДПС залишив без руху. Надав скаржнику строк для усунення недоліків касаційної скарги, а саме для надання суду уточненої касаційної скарги, зміст якої щодо підстав для касаційного оскарження судового рішення має бути викладено з урахуванням мотивів, викладених у цій ухвалі.
На виконання вимог цієї ухвали суду ГУ ДПС 18.02.2021 засобами поштового зв`язку направило уточнену касаційну скаргу, зміст якої свідчить про зміну скаржником підстав для оскарження судових рішень і всього обґрунтування неправильного застосування судами норм права.
Так, у первісній касаційній скарзі відповідач, посилаючись на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України, зазначав про неправильне застосування судами норм права (пункт 44.5 статті 44 ПК України та п.6.10 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом МФУ від 24.05.1995 № 88 (далі - Положення № 88), без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 24.01.2020 у справі №816/38/16; від 02.07.2019 у справі №826/3304/17; від 06.11.2018 у справі №815/4320/17; від 15.08.2018 у справі №808/2593/13-а.
Верховний Суд, проаналізувавши наведені скаржником постанови Верховного Суду, дійшов висновку, що правовідносини у справах, які наведено скаржником, і у справі, у якій подана касаційна скарга не є подібними. У зазначених постановах відсутній висновок, що перенесення термінів проведення перевірки можливий виключно за умови надання товариством акта комісії, на чому наполягає скаржник у касаційній скарзі.
Також, колегія суддів зазначила, що касаційна скарга містила посилання на неправильність висновків судів про наявність підстав для скасування податкових повідомлень-рішень, які обґрунтовані правомірністю висновків Акта перевірки, які стали підставою для їх винесення.
Однак, враховуючи висновки суду апеляційної інстанції, він визнав помилковим надання судом першої інстанції правової оцінки висновкам по суті виявленого порушення, оскільки такі висновки зроблені контролюючим органом без дослідження первинних документів, що і стало підставою для зміни мотивувальної частини судового рішення. Тобто суть виявленого порушення не була предметом розгляду судом апеляційної інстанції, а тому були підстави вважати, що посилання ГУ ДПС в цій частині наведені безвідносно до висновків суду апеляційної інстанції у цій справі. Крім того, такі посилання були наведені не у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України.
У зв`язку з наведеним, суд запропонував надати уточнену касаційну скаргу, в якій довести подібність правовідносин і визначитися із підставами для касаційного оскарження судових рішень відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України. Також надано роз`яснення щодо обов`язкових умов, передбачених цією нормою, які мають бути зазначені у касаційній скарзі.
Як вбачається зі змісту уточненої касаційної скарги ГУ ДПС, посилаючись на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України, скаржник зазначає про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права - абзаци 1, 2 та З пункту 44.5 статті 44 Податкового кодексу України. Зазначає про відсутність висновків Верховного Суду з питання застосування цих норм права в контексті обмеженості строку у контролюючого органу на проведення перевірки з підстав, передбачених підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України.
Так, ГУ ДПС зазначає, що строк, який надається платникам податків для відновлення втрачених документів становить 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження повідомлення до контролюючого органу. Проте пункт 200.11 статті 200 Податкового кодексу України визначає строк, протягом якого контролюючий орган має право провести документальну перевірку платника податку, в тому числі передбачену підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу - протягом 60 календарних днів, що настають за граничним строком подання податкової декларації, а в разі якщо така податкова декларація надана після закінчення граничного строку -за днем її фактичного подання. 
Таким чином, як зазначає ГУ ДПС є правова проблема у застосуванні зазначених норм права, оскільки строк, визначений контролюючому органу для проведення перевірки в рамках пункту 200.11 статті 200 Податкового кодексу України, не перевищує 60 календарних, строк, передбачений для відновлення документів планками податків, складає 90 календарних днів.
Проаналізувавши зазначені доводи, колегія суддів вважає, що скаржником не враховано роз`яснення, надані Верховним Судом в ухвалі від 02.02.2021, зокрема, що при поданні касаційної скарги на підставі пунктів 1-3 частини четвертої статті 328 КАС України зазначені скаржником норми права, які на його переконання неправильно застосовано судами, повинні врегульовувати спірні правовідносини, а питання щодо їх застосування ставилося перед судами попередніх інстанції в межах підстав позову та/або заперечень сторін (наприклад, з точки зору порушення їх позивачем/відповідачем).
Однак, у цій справі, з огляду на рішення судів першої та апеляційної інстанції, відповідачем не ставилося питання застосування норм права щодо наявної колізії норм права і неможливості перенесення термінів перевірки на строк, більший ніж 60 днів.
Таким чином, дослідивши наведене скаржником обґрунтування, є підстави вважати, що скаржником не виконано вимоги ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху, у касаційній скарзі так і не викладено підстав для касаційного оскарження судових рішень з належним їх обґрунтуванням. 
Відповідно до частин другої і шостої статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу. 
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України, 
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09.09.2020 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16.12.2020 у справі № 420/3638/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Трес Сіті» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, зобов`язання вчинити певні дії - повернути скаржнику.
Копію даної ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.
Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Судді	М.М. Гімон М.Б. Гусак   Є.А. Усенко