ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"10" лютого 2021 р.           Справа№ 910/4426/19
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Тарасенко К.В.
суддів:            Разіної Т.І. 
          Іоннікової І.А. 

при секретарі судового засідання: Горді В.В.
за участі представників сторін: згідно з протоколом судового засідання від 10.02.2021

розглядаючи у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кіод-1» 
на рішення Господарського суду міста Києва
від 25.11.2019 (повний текст складено 05.12.2019)
у справі №910/4426/19 (суддя Спичак О.М.)

за позовом Заступника керівника Київської місцевої прокуратури № 6 в інтересах держави в особі 1) Міністерства освіти і науки України 2) Київського національного університету технологій та дизайну 
до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю «Кіод-1» 
2) Товариства з обмеженою відповідальністю «Блек Сі Хотел Груп»
про усунення перешкод у користуванні майном

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
1.1. короткий зміст позовних вимог
Заступник керівника Київської місцевої прокуратури № 6 в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України та Київського національного університету технологій та дизайну звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кіод-1» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Блек Сі Хотел Груп» про усунення перешкод у користуванні майном.
В обґрунтування позовних вимог прокурор послався на те, що відповідно до протоколу обшуку від 11.04.2017, проведеного в рамках кримінального провадження №42013110000000393, за участі представника Регіонального відділення фонду державного майна України по м. Києву, в приміщеннях № 1-7 знаходяться готельні номери № 7-11 (відповідає приміщенням № 1-5) та технічні приміщення готелю «Чорне море» за № 34, 35 (відповідає приміщенням № 6,7), що підтверджується розрахунковими документами та чеками з готелю «Чорне море». Готельні номери № 7-11 та приміщення № 34, 35 перебувають в оренді відповідача 2 на підставі договору оренди №24/05 від 24.05.2015, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кіод-1» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Блек Сі Хотел Груп». У акті обстеження від 01 лютого 2019 року встановлено, що приміщення цокольного поверху загальною площею 142,3 кв.м, зокрема, приміщення № 1 загальною площею 19,2 кв.м, № 2 загальною площею 18,1 кв.м, № 3 загальною площею 18,9 кв.м, № 4 загальною площею 20,8 кв.м, № 5 загальною площею 20,2 кв.м, № 6 загальною площею 34,6 кв.м, № 7 загальною площею 10,5 кв.м в будинку № 16 літера А1 по вул. Лейпцизькій в м. Києві, і на даний час перебувають у користуванні відповідачів, які використовують самовільно зайняті приміщення гуртожитку № 7 для здійснення підприємницької діяльності, жодним чином не пов`язаної з навчальним процесом. Таким чином, приміщення гуртожитку № 1-7 загальною площею 142,3 кв.м, які є державною власністю та закріплені за Київським національним університетом технологій і дизайну на праві господарського відання, на даний час незаконно перебувають у користуванні відповідачів 1 та 2.

1.2. короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.11.2019 у справі №910/4426/19 позовні вимоги задоволено повністю. 
Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Блек Сі Хотел Груп» усунути перешкоди у користуванні приміщеннями цокольного поверху загальною площею 142,3 кв.м шляхом звільнення приміщення №1 загальною площею 19,2 кв.м, №2 загальною площею 18,1 кв.м, №3 загальною площею 18,9 кв.м, №4 загальною площею 20,8 кв.м, №5 загальною площею 20,2 кв.м, №6 загальною площею 34,6 кв.м, №7 загальною площею 10,5 кв.м в будинку №16 літера А1 по вул. Лейпцизькій в м. Києві. Вирішено питання про розподіл судових витрат. 
Рішення суду мотивоване тим, що прокурор належними та допустимими доказами довів самовільне (без відповідної правової підстави) використання, а саме розміщення готельних номерів у приміщеннях цокольного поверху №1 загальною площею 19,2 кв.м, №2 загальною площею 18,1 кв.м, №3 загальною площею 18,9 кв.м, №4 загальною площею 20,8 кв.м, №5 загальною площею 20,2 кв.м, №6 загальною площею 34,6 кв.м, №7 загальною площею 10,5 кв.м в будинку №16 літера А1 по вул.Лейпцизькій в м. Києві, Товариством з обмеженою відповідальністю «Блек Сі Хотел Груп» є належним чином доказово обґрунтованими, що вказує на наявність підстав для захисту прав власника шляхом усунення перешкод у користуванні майном.

1.3. короткий зміст вимог апеляційної скарги
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Кіод-1» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 25.11.2019 у справі №910/4426/19 скасувати та залишити позовну заяву Київської місцевої прокуратури №6 і інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України та Київського національного університету технологій та дизайну без задоволення. 

2. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ:
2.1. визначення складу суду, заяви, клопотання
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.01.2020 у справі №910/4426/19 визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді: Разіна Т.І., Іоннікова І.А.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2020 відкрито апеляційне провадження у справі №910/4426/19 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кіод-1» на рішення Господарського суду міста Києва від 25.11.2019. Призначено справу №910/4426/19 до розгляду в режимі відеоконференції на 12.02.2020.
03.02.2020 від представника позивача-2 надійшов відзив на апеляційну скаргу.
04.02.2020 від заступника керівника Київської місцевої прокуратури № 6 надійшов відзив на апеляційну скаргу.
11.02.2020 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Кіод-1» надійшла заява про зупинення провадження у справі, мотивована тим, що в провадженні Верховного Суду перебувають справи, де розглядаються подібні правовідносини.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.02.2020 зупинено провадження у справі №910/4426/19 до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи № №912/2385/18.
Постановою Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 касаційну скаргу заступника прокурора Дніпропетровської області задоволено, постанову Центрального апеляційного господарського суду від 21.05.2019 року у справі №912/2385/18 скасовано, справу №912/2385/18 направлено до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.09.2020 поновлено апеляційне провадження у справі, розгляд справи призначено на 07.10.2020.
02.10.2020 від представника відповідача-1 надійшли додаткові письмові пояснення по справі.
07.10.2020 судове засідання не відбулось у зв`язку з погіршенням епідеміологічної ситуації та перебуванням головуючої судді Тарасенко К.В. у відпустці. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.10.2020 розгляд апеляційної скарги призначено на 04.11.2020.
04.11.2020 судове засідання не відбулось у зв`язку з перебуванням головуючої судді Тарасенко К.В. на лікарняному. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.11.2020 розгляд справи призначено на 09.12.2020.
У судовому засіданні 09.12.2020 розгляд справи відкладено на 13.01.2021.
13.01.2021 від позивача-1 надійшли письмові пояснення по справі.
Ухвалою від 13.01.2021 розгляд справи відкладено на 10.02.2021.
28.01.2021 від представника відповідача-2 надійшли письмові пояснення по справі.
У судове засідання 10.02.2021 представники позивача-1 та відповідачів та не з`явились.
Представники прокуратури та відповідача-2 у судовому засіданні надали пояснення по суті спору.

2.2. узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, ухваленим без з`ясування обставин, що мають значення для справи, за недоведеності обставин, що мають значення для справи та які суд визнав встановленими, а також з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права.
Апелянт зазначає, що прокурором не доведено підстав для представництва інтересів позивачів в суді.
Відповідач-1 також вказує, що позивачами ще у 2015 році заявлявся позов до відповідача про усунення перешкод у користуванні майном, однак рішенням по справі № 910/19451/15 у задоволенні позову судами першої, апеляційної та касаційної інстанції відмовлено.
Відповідач-1 зазначає, що прокурором заявлено негаторний позов, тобто позов на усунення триваючого правопорушення, однак ні прокурором ні позивачами не було подано належних та допустимих доказів, що відповідачі займають приміщення які належать позивачам.

2.3. узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
Позивач-2 у своєму відзиві на апеляційну скаргу просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а оскаржуване рішення просив залишити без змін.
Позивач-2 зазначає, що прокурор правомірно звернувся з позовом для захисту інтересів держави, а матеріали справи підтверджують, що відповідачі використовують частину приміщень без належної правової підстави, а тому суд першої інстанції правомірно задовольнив позовні вимоги.
Заступник керівника Київської місцевої прокуратури № 6 у відзиві на апеляційну скаргу просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а оскаржуване рішення залишити без змін.
Відзив мотивовано тим, що справа № 910/19451/15 та дана справа не є тотожними з огляду на предмет та підстави позову, і при розгляді справи № 910/19451/15 не було встановлено жодних обставин які б свідчили, що спір між сторонами вирішено.
Крім того, у відзиві зазначено, що надані докази підтверджують місце розташування незаконно зайнятих відповідачем приміщень.
Позивач-1 у своїх письмових поясненнях зазначає, що прокурор звертався до міністерства з повідомленням про необхідність звернення до суду, однак міністерство самостійно до суду не звернулось, а тому прокурор правомірно звернувся з позовом самостійно. Крім того, позивач-1 просив здійснювати розгляд справи за відсутності його представника.

2.4. інші процесуальні дії у справі
У судовому засіданні 10.02.2021 представники позивача та прокуратури надали пояснення по суті спору, проти доводів апеляційної скарги заперечили, просили оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Представники відповідачів про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Відповідно до ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.
Враховуючи належне повідомлення учасників процесу про дату, час та місце розгляду справи, а також враховуючи клопотання позивача-1 про розгляд справи за відсутності його представників, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за наявними матеріалами та за відсутності представників позивача-1 та відповідачів.

Мотивувальна частина.
3.ПОЗИЦІЯ СУДУ:
3.1. встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини
12.09.2007 між Київським національним університетом технологій і дизайну (замовником) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кіод-І»(інвестором) був укладений інвестиційний договір, відповідно до умов якого інвестор зобов`язався за рахунок власних та/або залучених коштів інвестувати проведення робіт з реконструкції (надбудови двох додаткових мансардних поверхів, загальною площею 3600 квадратних метрів) п`ятиповерхового будинку гуртожитку №7, який розташований за адресою: м. Київ, вул. Лейпцизька, № 16, і оформити всі необхідні документи для введення об`єкта в експлуатацію.
Згідно п. 3.3 інвестиційного договору від 12.09.2007 інвестиції погашаються шляхом оформлення у власність відповідача нежилої будівлі загальною площею 1814,8 кв.м, яка прибудована до гуртожитку № 7, а також нежилих приміщень загальною площею 1790 кв.м цокольного поверху гуртожитку № 7.
Відповідно до п. 3.4 вказаного договору нежилі будівлі і приміщення, визначені у п. 3.3 договору, можуть передаватися інвестору поетапно, в міру внесення відповідного об`єму інвестицій. Передача оформлюється актом приймання-передачі, який складається і підписується сторонами.
За актом прийому-передачі від 22.11.2011 з метою погашення інвестиції за договором від 12.09.2007 Київським національним університетом технологій та дизайну було передано, а Товариством з обмеженою відповідальністю «Кіод-1» прийнято нежилу будівлю загальною площею 1814,8 кв.м, яка прибудована до гуртожитку № 7, а також нежилі приміщення загальною площею 748,7 кв.м цокольного поверху гуртожитку № 7, а відповідач-1 передав позивачу приміщення двох надбудованих поверхів гуртожитку загальною площею 2563,5 кв.м, а також нежилі приміщення загальною площею 737,40 кв.м.
Наказом №708-В від 28.08.2012 Головного управління Комунальної власності м.Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) постановлено оформити право власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Кіод-1» на нежилі приміщення цокольного поверху гуртожитку №7 загальною площею 737,40 кв.м, що складає 7/100 частин від будівлі площею 10467,70 кв., розташованої за адресою: м.Київ, вул. Лейпцизька, №16 (літера А1).
На підставі вказаного вище наказу Головним управлінням Комунальної власності м.Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) було видано свідоцтво серії САЕ №777537 від 28.08.2012 про право власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Кіод-1» на нежилі приміщення цокольного поверху гуртожитку №7 загальною площею 737,40 кв.м, що складає 7/100 частин від будівлі площею 10467,70 кв., розташованої за адресою: м.Київ, вул. Лейпцизька, №16 (літера А1).
Право власності відповідача-1 на нежилі приміщення цокольного поверху гуртожитку №7 загальною площею 737,40 кв.м, що складає 7/100 частин від будівлі площею 10467,70 кв.м, розташованої за адресою: м.Київ, вул. Лейпцизька, №16 (літера А1), було зареєстровано 18.09.2012 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Одночасно, 26.01.2019 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстровано право власності держави України в особі Міністерства освіти і науки України на нежитлові приміщення площею 9730,30 кв.м, що складає 93/100 будівлі гуртожитку №7 загальною площею 10467,70 кв.м, розташованої за адресою: м.Київ, вул. Лейпцизька, №16 (літера А1). Вказані обставини підтверджуються наявною в матеріалах справи інформаційною довідкою №162275749 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. 
Як свідчать матеріали справи, 24.05.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кіод-1» (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Блек Сі Хотел Груп» (орендар) будо укладено договір найму (оренди) нерухомого майна, згідно п.1.1 якого орендодавець передає, а орендар бере в строкове, платне користування приміщення цокольного поверху будівлі за адресою: м.Київ, вул. Лейпцизька, №16 (літера А1), загальною площею 737,4 кв.м з метою організації орендарем готелю.
У п.2.1 вказаного правочину вказано, що об`єкт оренди становить частину приміщень цокольного поверху будівлі за адресою: м.Київ, вул. Лейпцизька, №16 (літера А1).
Пунктом 11.1 договору №24/05 від 24.05.2015 (в редакції додаткової угоди від 28.12.2016) визначено, що договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2017р. 
Наявним в матеріалах справи актом від 08.06.2015 підтверджується, що відповідачем-1 було передано у користування відповідачу-2 приміщення цокольного поверху будівлі за адресою: м.Київ, вул. Лейпцизька, №16 (літера А1). Вказані обставини відповідачами протягом розгляду справи не заперечувались.

3.2. обставини встановлені судом апеляційної інстанції і визначення відповідно до них правовідносин та доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції
За твердженнями прокурора, в межах здійснення процесуального керівництва у кримінальному провадженні №42013110000000393 було встановлено, що в приміщеннях №1-7 цокольного поверху будівлі за адресою: м.Київ, вул. Лейпцизька, №16 (літера А1) знаходяться готельні номери №7-11 та технічні приміщення готелю «Чорне море».
Згідно змісту акту обстеження від 01.02.2019, складеного Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву приміщення цокольного поверху загальною площею 142,3 кв.м, зокрема, приміщення № 1 загальною площею 19,2 кв.м, № 2 загальною площею 18,1 кв.м, № 3 загальною площею 18,9 кв.м, № 4 загальною площею 20,8 кв.м, № 5 загальною площею 20,2 кв.м, № 6 загальною площею 34,6 кв.м, № 7 загальною площею 10,5 кв.м в будинку № 16 літера А1 по вул. Лейпцизькій в м. Києві, і на даний час перебувають у користуванні Товариства з обмеженою відповідальністю «Блек Сі Хотел Груп».
Наразі, за твердженнями прокурора та позивачів, приміщення гуртожитку № 1-7 загальною площею 142,3 кв.м, які є державною власністю та закріплені за Київським національним університетом технологій і дизайну на праві господарського відання, на даний час незаконно перебувають у користуванні Товариства з обмеженою відповідальністю «Блек Сі Хотел Груп» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Кіод-1» за відсутності правових підстав.
Щодо наявності прав для представництва інтересів держави в суді прокурором.
У постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №912/2385/18 від 26.05.2020 здійснено наступні висновки.
Відповідно до частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.
Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.
Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.
Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.
Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.
Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.
Частина четверта статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачає, що наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень. Таке оскарження означає право на спростування учасниками процесу обставин, на які посилається прокурор у позовній заяві, поданій в інтересах держави в особі компетентного органу, для обґрунтування підстав для представництва.
Якщо суд після відкриття провадження у справі з урахуванням наведених учасниками справи аргументів та наданих доказів установить відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді, суд залишає позовну заяву, подану прокурором в інтересах держави в особі компетентного органу, без розгляду відповідно до положень пункту 2 частини першої статті 226 ГПК України.
При цьому, колегією суддів апеляційного господарського суду досліджено обставини справи та встановлено, що прокурор вважаючи, що наявні порушені інтереси держав звертався до Міністерства освіти та науки України з листом № 1301 вих-19 від 21.02.2019 щодо повідомлення про вжиті заходи щодо усунення порушень в сфері безпідставного використання майна університету.
Підпунктом 89 п.4 Положення про Міністерство освіти і науки України, яке затверджено Постановою №630 від 16.10.2014р. Кабінету Міністрів України, передбачено, що відповідно до покладених на нього завдань Міністерство освіти і науки України здійснює управління об`єктами державної власності, що належать до сфери його управління.
          Наказом №1589 від 12.12.2017 Міністерства освіти і науки України було затверджено перелік нерухомого державного майна, яке закріплено за Київським національним університетом технологій та дизайну, до якого згідно змісту додатку включено, в тому числі, гуртожиток №7 по вул.Лейпцизькій, 16 літера А1 по в м. Києві, загальною площею 9711,3 кв.м.
          З наведеного вбачається, що фактично особами, які мають право звертатись до суду з позовом про захист майнових прав на приміщення гуртожитку є Міністерство освіти і науки України та Київський національний університет технологій та дизайну.
В подальшому, прокуратурою листом № 2262 вих-19 від 01.04.2019 було повідомлено Міністерство освіти і науки України та Київський національний університет технологій і дизайну, що прокуратурою самостійно підготовлено позов для захисту інтересів держави у зв`язку з не вчиненням відповідних дії міністерством та університетом.
А позов, відповідно до штемпеля на першому аркуші позовної заяви, було подано 08.04.2019.
З огляду на викладене та правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів дійшла висновку, що звертаючись з даним позовом прокурор здійснив дії щодо спонукання уповноважених осіб звернутись до суду за захистом інтересів держави, однак такі особи самостійно до суду в розумний строк не звернулись, а отже прокурор діяв в межах повноважень передбачених 23 Закону України «Про прокуратуру».
Окремо колегія суддів зазначає, що наявність рішення про недоведеність порушення прав позивачів у справі № 910/19451/15 не свідчить про відсутність спору у справі № 910/4426/19, з огляду на те, що з 2015 по 2019 рік обставини справи могли змінитись на стільки, що спір між сторонами виник і вказані обставини підлягають дослідженню у даній справі.
Щодо суті спірних правовідносин колегія суддів зазначає наступне. 
В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на те, що відповідно до протоколу обшуку від 11.04.2017, проведеного в рамках кримінального провадження №42013110000000393, за участі представника Регіонального відділення фонду державного майна України по м. Києву, в приміщеннях № 1-7 знаходяться готельні номери № 7-11 (відповідає приміщенням № 1-5) та технічні приміщення готелю «Чорне море» за № 34, 35 (відповідає приміщенням № 6,7), що підтверджується розрахунковими документами та чеками з готелю «Чорне море». Готельні номери № 7-11 та приміщення № 34, 35 перебувають в оренді відповідача 2 на підставі договору оренди №24/05 від 24.05.2015, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кіод-1» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Блек Сі Хотел Груп». У акті обстеження від 01 лютого 2019 року встановлено, що приміщення цокольного поверху загальною площею 142,3 кв.м, зокрема, приміщення № 1 загальною площею 19,2 кв.м, № 2 загальною площею 18,1 кв.м, № 3 загальною площею 18,9 кв.м, № 4 загальною площею 20,8 кв.м, № 5 загальною площею 20,2 кв.м, № 6 загальною площею 34,6 кв.м, № 7 загальною площею 10,5 кв.м в будинку № 16 літера А1 по вул. Лейпцизькій в м. Києві, і на даний час перебувають у користуванні відповідачів, які використовують самовільно зайняті приміщення гуртожитку № 7 для здійснення підприємницької діяльності, жодним чином не пов`язаної з навчальним процесом. 
Власник у цьому випадку має право вимагати захисту свого права і від особи, яка перешкоджає його користуванню та розпорядженню своїм майном, тобто може звертатися до суду з негаторним позовом.
Позивачем негаторного позову може бути власник або титульний володілець, у якого знаходиться річ і щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем - лише та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю. 
Негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном.
Підставою для подання негаторного позову є вчинення третьою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. Однією з умов подання негаторного позову є триваючий характер правопорушення і наявність його в момент подання позову. Характерною ознакою негаторного позову є протиправне вчинення перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29.03.2018р. у справі № 918/317/17 та постановах від 29.05.2018р. у справі №914/2182/17 й від 21.08.2018р. по справі № 910/19865/17.
Отже, при зверненні до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні майном позивачем повинно бути доведено суду обставини наявності майнових прав (права власності) на об`єкт нерухомого майна та створення відповідачами перешкод у користуванні чи розпорядженні відповідним майном власнику.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач-1 є власником частини цокольного поверху будинку № 16 літера А1 по вул. Лейпцизькій в м. Києві площею 737,4 кв.м, що є 7/100 частин від будівлі загальною площею 10467,7 кв.м, і вказана обставина сторонами не оспорюється.
Право власності відповідача-1 на нежилі приміщення цокольного поверху гуртожитку №7 загальною площею 737,40 кв.м, що складає 7/100 частин від будівлі площею 10467,70 кв., розташованої за адресою: м.Київ, вул. Лейпцизька, №16 (літера А1) було зареєстровано 18.09.2012 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Крім того, 26.01.2019 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстровано право власності держави України в особі Міністерства освіти і науки України на нежитлові приміщення площею 9730,30 кв.м, що складає 93/100 будівлі гуртожитку №7 загальною площею 10467,70 кв., розташованої за адресою: м.Київ, вул. Лейпцизька, №16 (літера А1). Вказані обставини підтверджуються наявною в матеріалах справи інформаційною довідкою №162275749 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. 
Як правильно вказав суд першої інстанції, що предметом спору у справі є приміщеннями цокольного поверху загальною площею 142,3 кв.м, а саме приміщення №1 загальною площею 19,2 кв.м, №2 загальною площею 18,1 кв.м, №3 загальною площею 18,9 кв.м, №4 загальною площею 20,8 кв.м, №5 загальною площею 20,2 кв.м, №6 загальною площею 34,6 кв.м, №7 загальною площею 10,5 кв.м в будинку №16 літера А1 по вул.Лейпцизькій в м. Києві.
З метою повного та всебічного з`ясування всіх обставин справи, зокрема, обставин приналежності спірних приміщень до приміщень цокольного поверху гуртожитку №7 загальною площею 737,40 кв.м, що складає 7/100 частин від будівлі площею 10467,70 кв., розташованої за адресою: м.Київ, вул. Лейпцизька, №16 (літера А1), переданих на праві власності відповідачу 1, судом першої інстанції ухвалою від 18.09.2019 зобов`язано Департамент комунальної власності виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) надати суду належним чином засвідчені копії документів, на підставі яких було видано свідоцтво про право власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Кіод-1» , код ЄДРПОУ 32554793 (наказ Головного управління комунальної власності м.Києва від 28.08.2012р. №708-В) та здійснено державну реєстрацію права власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Кіод-1» на нежитлові приміщення цокольного поверху гуртожитку №7 загальною площею 737,40 кв.м, що складає 7/100 частин будівлі площею 10467,70 кв.м, які розташовані в м. Києві по вул. Лейпцизька №16 літера А1. 
На виконання вимог суду, Департаментом комунальної власності виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) надано витребувані судом документи, зокрема, заяву №22534 від 06.12.2011 Товариства з обмеженою відповідальністю «Кіод-1» про оформлення права власності на приміщення цокольного поверху гуртожитку №7, площею 737,4 кв.м, що складає 7/100 частин від будівлі площею 10467,70 кв.м, розташованої за адресою: м.Київ, вул. Лейпцизька, №16 (літера А1).
До вказаної заяви відповідачем-1 було додано, зокрема, копію технічного паспорту на нежитловий будинок (приміщення), який виготовлено 15.02.2012р. 
Відповідно до змісту журналу підрахунку площі житлового будинку з нежитловими (вбудованими) приміщеннями приміщення площею 737,4 кв.м включать в себе: приміщення групи приміщень №16 площею 119,2 кв.м, приміщення групи приміщень №17 площею 41,7 кв.м, приміщення групи приміщень №18 площею 135,6 кв.м, приміщення групи приміщень №19 площею 302 кв.м та приміщення групи приміщень №20 площею 138,9 кв.м.
Водночас позов заявлено про усунення перешкод у користуванні майном, а саме приміщеннями цокольного поверху загальною площею 142,3 кв.м, а саме приміщення №1 загальною площею 19,2 кв.м, №2 загальною площею 18,1 кв.м, №3 загальною площею 18,9 кв.м, №4 загальною площею 20,8 кв.м, №5 загальною площею 20,2 кв.м, №6 загальною площею 34,6 кв.м, №7 загальною площею 10,5 кв.м.
Водночас, дослідивши надані сторонами докази, колегія суддів зазначає, що вони не містять підтвердження, що відповідач-1 (як власник) чи відповідач-2 (як орендар) займають приміщення належні позивачам на момент розгляду даного спору.
Щодо наданого прокурором акту №031-30/320 від 11.02.2013 Державної фінансової інспекції в місті Києві, який було складено за наслідками ревізії фінансово-господарської діяльності вищих навчальних закладів І-IV рівнів акредитації, що належать до сфери управління Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України, міністерства освіти і науки, молоді та спорту АР Крим, щодо використання коштів державного бюджету, виділених на підготовку кадрів та реалізацію окремих бюджетних програм Київський національний університет технологій та дизайну за період з 01.10.2010р. по 01.11.2012р. У вказаному акті зазначено в ході ревізії встановлено, що фактично Товариством з обмеженою відповідальністю «Кіод-1» використовує (під розміщення готелю, ресторану) приміщення цокольного поверху гуртожитку №7 площею 913,88 кв.м, що на 176,48 кв.м перевищує площу, передану у власність останнього.
Однак вказаний доказ вже було досліджено судами при розгляді справи № 910/19451/15, і судами встановлено, що він не може бути доказом зайняття відповідачами приміщень позивачів станом на 2015 рік, а отже він не приймається судом на підтвердження, що відповідачі використовують майно позивачів у 2019 році (на момент подання позову).
Щодо наданого до матеріалів справи акту обстеження від 01.02.2019, складеного Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву, згідно змісту якого приміщення цокольного поверху загальною площею 142,3 кв.м, зокрема, приміщення № 1 загальною площею 19,2 кв.м, № 2 загальною площею 18,1 кв.м, № 3 загальною площею 18,9 кв.м, № 4 загальною площею 20,8 кв.м, № 5 загальною площею 20,2 кв.м, № 6 загальною площею 34,6 кв.м, № 7 загальною площею 10,5 кв.м в будинку № 16 літера А1 по вул. Лейпцизькій в м. Києві, і на даний час перебувають у користуванні Товариства з обмеженою відповідальністю «Блек Сі Хотел Груп», колегія суддів зазначає, що відповідачу наголошує, що відповідачу на праві власності належить приміщення цокольного поверху гуртожитку №7, площею 737,4 кв.м, що складає 7/100 частин від будівлі площею 10467,70 кв., розташованої за адресою: м.Київ, вул. Лейпцизька, №16 (літера А1), однак ні позивачі ні відповідачі не містять правовстановлюючих документів, які дають можливість встановити в натурі які саме приміщення належать сторонам, а отже і не дають можливості встановити, якими приміщеннями відповідачі користуються з належними правовими підставами, а якими приміщеннями відповідачі користуються безпідставно. 
При цьому, надані плани поверхів та технічний паспорт, а також журнал підрахунку площі житлового будинку не є тими документами, які визначають наявність чи відсутність права власності чи користування певними приміщеннями.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що прокурор та позивачі не довели, що відповідачі користуються майном яке перебуває у власності держави України в особі Міністерства освіти і науки України, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

3.3. чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси за захистом яких мало місце звернення до суду
Порушенням права є такий стан суб`єктивного права, при якому воно зазнавало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок якого суб`єктивне право уповноваженої особи зазнало зменшення або ліквідації як такого. Порушення права пов`язане з позбавленням його носія можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.
Враховуючи обставини справи та наявні в ній докази, колегія суддів дійшла висновку, що прокурор не довів наявності порушення прав та охоронюваних законом інтересів держави.

4. ВИСНОВКИ СУДУ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА:
4.1. висновки за результатами розгляду матеріалів справи 
Дослідивши обставини справи та наявні в ній докази, колегія суддів дійшла висновку, що прокурор та позивачі належними та допустимими доказами не довели наявності підстав для задоволення позову.

4.2. посилання на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції
Частинами 2, 3 ст.53 Господарського процесуального кодексу України визначено, що органи державної влади, органи місцевого самоврядування, які звертаються до суду за захистом прав і інтересів інших осіб, повинні надати суду документи, які підтверджують наявність передбачених законом підстав для звернення до суду в інтересах таких осіб. У визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
Згідно з частиною четвертою статті 23 Закону України «Про прокуратуру» наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.
          За приписами ст.1 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» управління об`єктами державної власності - це здійснення Кабінетом Міністрів України та уповноваженими ним органами, іншими суб`єктами, визначеними цим Законом, повноважень щодо реалізації прав держави як власника таких об`єктів, пов`язаних з володінням, користуванням і розпоряджанням ними, у межах, визначених законодавством України, з метою задоволення державних та суспільних потреб.
          У ч.1 ст.4 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» вказано, що суб`єктами управління об`єктами державної власності є: Кабінет Міністрів України; центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері управління об`єктами державної власності; міністерства, інші органи виконавчої влади та державні колегіальні органи (далі - уповноважені органи управління); Фонд державного майна України; органи, що забезпечують діяльність Президента України, Верховної Ради України та Кабінету Міністрів України; органи, які здійснюють управління державним майном відповідно до повноважень, визначених окремими законами; державні господарські об`єднання, державні холдингові компанії, інші державні господарські організації (далі - господарські структури), державне підприємство, установа, організація або господарське товариство, 100 відсотків акцій (часток) якого належить державі або іншому господарському товариству, 100 відсотків акцій (часток) якого належать державі; Національна академія наук України, галузеві академії наук.
          Частиною 1 ст.70 Закону України «Про вищу освіту» унормовано, що матеріально-технічна база закладів вищої освіти включає будівлі, споруди, землю, комунікації, обладнання, транспортні засоби, службове житло та інші матеріальні цінності.
          У ч.2 ст.70 Закону України «Про вищу освіту» вказано, що майно закріплюється за державним або комунальним закладом вищої освіти на праві господарського відання і не може бути предметом застави, а також не підлягає вилученню або передачі у власність юридичним і фізичним особам без згоди засновників закладу вищої освіти та вищого колегіального органу самоврядування закладу вищої освіти, крім випадків, передбачених законодавством. Власні надходження державних і комунальних закладів вищої освіти, наукових установ, отримані від плати за послуги, що надаються згідно з освітньою, науковою та навчально-виробничою діяльністю, благодійні внески та гранти відповідно до рішення, прийнятого вченою радою закладу вищої освіти, наукової установи, зараховуються на спеціальні реєстраційні рахунки, відкриті в територіальному органі центрального органу виконавчої влади у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, або на поточні та/або вкладні (депозитні) рахунки установ державних банків. Зазначені доходи, а також відсотки, отримані від розміщення коштів закладу вищої освіти, наукової установи на вкладних (депозитних) рахунках в установах державних банків, включаються до фінансового плану (кошторису) закладу вищої освіти, наукової установи і можуть використовуватися на придбання майна і його використання, капітальне будівництво та ремонт приміщень, поліпшення матеріально-технічного, навчально-лабораторного, навчально-методичного забезпечення освітнього процесу тощо в межах статутної діяльності закладу вищої освіти, наукової установи. Передача в оренду державними і комунальними закладами вищої освіти закріплених за ними на праві господарського відання об`єктів власності здійснюється без права їх викупу відповідно до законодавства.
За вимогами статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має права вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У розумінні приписів наведеної норми право власності може бути також порушене без безпосереднього вилучення майна у власника. 
Частиною 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.
Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

5. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ:
5.1. мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу
Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на недоведеність прокурором наявності підстав для звернення за захистом інтересів держави, та погоджується з доводами позивачів та прокурора, з огляду на вчинення прокурором дій щодо звернення до відповідних осіб про необхідність захисту інтересів держави та відсутність їх належного реагування в розумні строки.
Колегія суддів також відхиляє посилання апелянта на те, що позивачами ще у 2015 році заявлявся позов до відповідача про усунення перешкод у користуванні майном, однак рішеннями по справі № 910/19451/15 у задоволенні позову судами першої, апеляційної та касаційної інстанції відмовлено, оскільки з суті спірних правовідносин вбачається, що обставини справи могли змінитись на стільки, що у позивачів могло виникнути право на звернення з даним способом.
При цьому, колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що прокурором заявлено негаторний позов, тобто позов на усунення триваючого правопорушення, однак ні прокурором ні позивачами не було подано належних та допустимих доказів, що відповідачі займають приміщення які належать позивачам.

6. ВИСНОВКИ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ:
Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, в частині обґрунтованості вимог позовної заяви не відповідають встановленим обставинам справи, що є підставою для скасування оскаржуваного рішення.
Рішення Господарського суду міста Києва від 25.11.2019 у справі №910/4426/19 підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову. 
Товариства з обмеженою відповідальністю «Кіод-1» на рішення Господарського суду міста Києва від 25.11.2019 у справі №910/4426/19 підлягає задоволенню.

7. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ:
7.1. Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд позовної заяви та апеляційної скарги, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову, згідно ч. 1 ст. 129 ГПК України покласти на прокурора який ініціював звернення до суду.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд-

ПОСТАНОВИВ:
1.          Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кіод-1» на рішення Господарського суду міста Києва від 25.11.2019 у справі №910/4426/19 задовольнити.
2.          Рішення Господарського суду міста Києва від 25.11.2019 у справі №910/4426/19 скасувати.
3.          Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
4.          Стягнути з Київської місцевої прокуратури № 6 (03150, м.Київ, вул. Предславинська, будинок 45/9, ЄДРПОУ 02910019) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кіод-1» (01015, м.Київ, Печерський район, вул. Лейпцизька, буд №16 літера А, ЄДРПОУ 32554793) судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 2   881,50 грн. ( дві тисячі вісімсот вісімдесят одна грн 00 коп.).
5.          Доручити Господарському суду міста Києва видати накази.
6.           Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
Сторони мають право оскаржити постанову в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України.
Повний текст рішення складено та підписано: 30.03.2021.

Головуючий суддя                                                            К.В. Тарасенко 

Судді                                                                                Т.І. Разіна

                                                                                І.А. Іоннікова