Справа № 462/4790/20                                         Головуючий у 1 інстанції: Ліуш А.І. 
Провадження № 33/811/1912/20                                         Доповідач: Галапац І.І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 січня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі:
судді Галапаца І.І.,
розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу правопорушниці ОСОБА_1 на постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 28 жовтня 2020 року, 
з участю правопорушниці ОСОБА_1 , –
         встановив:
цією постановою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком один рік.
Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави. 420,40 грн. судового збору.
Згідно постанови судді, 01 серпня 2020 року о 00.20 год. у місті Львові по вул. Повітряній, 12, водій ОСОБА_1 керувала автомобілем марки «Смарт», реєстраційний номер НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння.
В апеляційній скарзі правопорушниця ОСОБА_1 покликається на те, що оскаржувана постанова судді винесена з істотним порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.
Зазначає, що її притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, а не за відповідною частиною даної статті.
Вважає, що суд був позбавлений можливості надіслати судову повістку на дійсну адресу її проживання, оскільки всупереч вимогам ч.1 ст. 256 КУпАП поліцейським при складанні протоколу про адміністративне правопорушення зазначено невірні відомості про її особу та залишено поза увагою пояснення про те, що вона не мешкає у АДРЕСА_1 .
Наголошує, що жодних повісток та телефонограм із Залізничного районного суду м. Львова не отримувала. Також, на офіційній веб-сторінці Залізничного районного суду м. Львова не було розміщено жодного повідомлення про час та місце розгляду справи 28 жовтня 2020 року, як і не було внесено в ЄДРСР судового рішення, у зв`язку з чим, 06 листопада 2020 року вона подала до місцевого суду клопотання про закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення на підставі п.7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
Разом з тим, 02 грудня 2020 року в ЄДРСР було внесено постанову суду від 28 жовтня 2020 року, що на її думку свідчить про те, що суддя саме в цей день виніс оскаржувану постанову.
Просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Залізничного районного суду м. Львова від 28 жовтня 2020 року, скасувати таку та закрити провадження в справі у зв`язку із закінченням строків, передбачених ч.2 ст. 38 КУпАП.
Заслухавши пояснення правопорушниці ОСОБА_1 , яка підтримала апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд вважає, що слід поновити строк апеляційного оскарження постанови судді місцевого суду, оскільки такий пропущений з поважних причин та приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, правопорушниця ОСОБА_1 покликається на істотні порушення норм процесуального права та неправильне застосуванням норм матеріального права, разом з тим, не оспорює факту вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, визнала вину і під час апеляційного розгляду, у вчиненому розкаялася.
Таким чином, оскільки фактичні обставини справи правопорушницею не оспорюються, суд не проводить детальний їх аналіз і перевіряє постанову місцевого суду, відповідно до вимог ст. 294 КУпАП лише в межах апеляційної скарги.
Так, що стосується доводів апеляційної скарги про порушення права на захист ОСОБА_1 у зв`язку із проведення розгляду справи в суді першої інстанції у її відсутності, то таке усунено під час апеляційного розгляду справи, де остання мала можливість надати пояснення з приводу обставин вчиненого правопорушення.
Крім цього, апеляційний суд всупереч доводам апеляційної скарги правопорушниці, не вважає відсутність зазначення в постанові судді частини статті, за якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності таким порушенням норм матеріального права, яке б слугувало підставою для скасування судового рішення, з огляду на встановлені судом першої інстанції фактичні обставини справи, які беззаперечно за своїми ознаками утворюють склад зазначеного в протоколі адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, що визнала в суді апеляційної інстанції правопорушниця, та дає можливість достовірно ідентифікувати і кваліфікувати дії останньої за вказаною нормою закону, яка встановлює відповідальність за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.
Також, безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу і не відповідають нормам КУпАП є доводи апеляційної скарги правопорушниці ОСОБА_1 щодо закриття провадження в справі на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП з огляду на наступне.
Законодавче регулювання питання закриття провадження у справі про адміністративні правопорушення у зв`язку зі спливом строків накладення адміністративного стягнення здійснюється, зокрема, ст. 38, п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП.
Відповідно до п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
Згідно з ч.2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - п`ятій цієї статті.
Як вбачається з матеріалів справи, подія мала місце 01 серпня 2020 року, а адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено 28 жовтня 2020 року, а не як вважає правопорушниця – 02 грудня 2020 року, так як датою прийняття судового рішення, а в даному випадку постанови, є відповідний календарний день його проголошення, оскільки саме з моментом проголошення закон пов`язує настання юридичних наслідків, зокрема і обчислення меж строків для накладення адміністративного стягнення. Несвоєчасне надіслання копії рішення для внесення до ЄДРСР не змінює дати його постановлення та за своєю суттю не впливає на законність такого.
Відтак, апеляційний суд приходить до висновку, що суддя районного суду підставно притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, наклавши стягнення в межах санкції статті та строків, передбачених ст. 38 КУпАП і не вбачає підстав для скасування постанови і закриття провадження в справі.
         Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, –
постановив:
поновити правопорушниці ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови судді Залізничного районного суду м. Львова від 28 жовтня 2020 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 28 жовтня 2020 року – без зміни.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя судової палати 
з розгляду кримінальних справ
Львівського апеляційного суду    Галапац І.І.