ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
23 лютого 2021 року           справа №360/3276/20 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

          Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Сіваченко І.В. секретар судового засідання Кобець О.А., за участю законного представника ОСОБА_1 , розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу законного представника ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2020 року (повний текст складено 17 листопада 2020 року в м. Сєвєродонецьк) у справі № 360/3276/20 (суддя І інстанції – Ірметова О.В.) за позовом законного представника ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до Управління Державної міграційної служби України в Луганській області про визнання протиправною відмову у видачі паспорта у формі книжечки та зобов`язання вчинити певні дії,-
                                                      У С Т А Н О В И В:

02 вересня 2020 року  законний представник ОСОБА_1 звернувся до суду в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_2 з позовом до Управління Державної міграційної служби України в Луганській області, в якому позивач просив суд: - визнати протиправною відмову Управління Державної міграційної служби України в Луганській області в особі Рубіжанського міського відділу УДМС України в Луганській області в оформленні та видачі паспорту громадянина України у формі паспортної книжечки зразка 1994 року неповнолітній на ім`я ОСОБА_2 відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної ради України від 26 червня 1992 р. № 2503-ХII; - зобов`язати Управління Державної міграційної служби України в Луганській області в особі Рубіжанського міського відділу УДМС України в Луганській області - оформити та видати паспорт громадянина України неповнолітній ОСОБА_2 у формі паспортної книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної ради України від 26 червня 1992 р. № 2503-ХII, з проставленою відміткою місця проживання – без використання цифрового ідентифікатора особи та автоматизованої обробки її персональних даних.
Позовну заяву обґрунтовано тим, що ОСОБА_2 звернулась із заявою від 29.02.2020 до територіального підрозділу ДМС України, а саме, до Рубіжанського міського відділу Управління Державної міграційної служби (УДМС) України в Луганській області - з питанням оформлення на ім`я ОСОБА_2 паспорту громадянина України виключно у формі паспортної книжечки без застосування засобів Єдиного державного демографічного реєстру, та видати паспорт виключно у вигляді паспортної книжечки. Управлінням Державної міграційної служби України в Луганській області було надано письмову відповідь від 13.03.2020, в якій Управління Державної міграційної служби України в Луганській області у спірних правовідносинах, вважаючи, що законодавчо не врегульовано питання оформлення та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року, та із посиланням на Постанову КМУ “Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України” від 25.03.2015 № 302, та посилаючись на Постанову від 03.04.2019 № 398 “Про внесення змін до пункту 3 Постанови КМУ від 25.03.2015 № 302, зазначаючи у відповіді про відсутність правових підстав для оформлення та видачі паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки зразка 1994 року відповідно до Постанови Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-Х11 ОСОБА_2 . 15.05.2020 ОСОБА_2 повторно звернулась до Рубіжанського міського відділу Управління Державної міграційної служби (УДМС) України в Луганській області. 08.07.2020 повторно подано заяву вх. № КО-93/6/4401-20 до УДМС України в Луганській області, та до його територіального підрозділу, а саме, до Рубіжанського міського відділу УДМС України в Луганській області про вимогу надання відповіді по суті на заяву від 15.05.2020 в зв`язку з відсутністю такої відповіді по суті.З врахуванням надання заяви від 08.07.2020 та від 15.05.2020, УДМС України в Луганській області було надано письмову відповідь вих. № КО-93/6/4401-20 /4401.3/9792-20 від 13.07.2020, в якій - так само як і в попередній відповіді, територіальний орган ДМС, посилаючись на підзаконні акти, суб`єкт владних повноважень, а саме, територіальний орган ДМС відмовляється реалізувати право неповнолітньої на оформлення та отримання паспорту громадянина України на підтвердження її особи як громадянина України в альтернативній формі, а саме, у формі паспортної книжечки без електронного безконтактного носія та без електронного чипа, що не вирішувало питання з отримання на законних підставах паспорта громадянина України у формі книжечки.
Позивач вважає дії відповідача протиправними, а тому за захистом своїх прав звернулася до суду.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2020 року у справі № 360/3276/20 у задоволенні позову – відмовлено.
Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що відмова неповнолітній ОСОБА_2 в оформленні паспорта громадянина України у формі книжечки, ґрунтується на неправильному застосуванні норм законодавства і не відповідає критеріям ані законності чи обґрунтованості, ані розсудливості та пропорційності.
           В письмовому відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача, посилаючись на те, що вимоги апеляційної скарги є необґрунтовані та не можуть бути задоволені, просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанцій залишити без змін.
В судовому засіданні законний представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.  
Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла  наступного. 
Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 від 29.09.2004 (а.с.29).
Із матеріалів справи вбачається, що 28.02.2020 позивач разом з її законним представником - батьком ОСОБА_1 звернулись до Рубіжанського міського відділу УДМСУ в Луганській області з заявою на отримання паспорта без застосування засобів Єдиного державного демографічного реєстру, без надання згоди на обробку персональних даних та без присвоєння унікального номеру запису в реєстрі у вигляді паспортної книжечки. В заяві чітко зазначено, що заява не є зверненням громадян. В переліку додатку, що було подано разом заявою, зазначено дві фотокартки розміром 3,5х4,5 см для оформлення бланку паспорту; копія свідоцтва про народження; копія паспорта одного з батьків, законного представника (а.с.35-39).
Суд зазначає, що на день звернення з заявою на отримання паспорта   ОСОБА_2 виповнилося 16 років.
Листом від 13.03.2020 вих.№КО-86/6/4402-20/4401.3/4635-20 Управління Державної міграційної служби України в Луганській області повідомило позивача, що в УДМС у Луганській області відсутні законні підстави для оформлення і видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року (а.с.40-41).
15.05.2020 позивач звернулася до Рубіжанського міського відділу УДМСУ в Луганській області з заявою, в якій просила оформити паспорт громадянина України без застосування засобів Єдиного державного демографічного реєстру, без надання згоди на обробку персональних даних та без присвоєння унікального номеру запису в реєстрі у вигляді паспортної книжечки. Також просила надати зразок формуляра, проставити відмітку реєстрації місця проживання в паспорті, провести реєстрацію громадянства України. В переліку додатку, що було подано разом заявою, зазначено дві фотокартки розміром 3,5 х 4,5 см для оформлення бланку паспорту; копія свідоцтва про народження; копія паспорта про підтвердження місця проживання (а.с.42-43).
Листами від 22.05.2020 вих.№КО-61/6/4401-20/4401.3/7720-20, вих № КО-157/6/4402-20/4401.3/4635-20, Управління Державної міграційної служби України в Луганській області повідомило позивача, що відповідно до ст. 8 Закону України “Про звернення громадян” не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання. Оригінал свідоцтва про народження та оригінал паспорта громадянина України, які були надані під час звернення до Рубіжанського МВ УДМСУ в Луганській області 15.05.2020, повернуто (а. с. 105, 106).
23.06.2020 ОСОБА_2 звернулась до Рубіжанського МВ УДМС України в Луганській області щодо оформлення паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм, що підтверджується заявою - анкетою № НОМЕР_2 (а. с. 111).
З даної заяви вбачається, що у ОСОБА_2 були зняті відбитки пальців та є її особистий підпис, тобто надано згоду на отримання відцифрованих відбитків пальців рук та внесення до безконтактного електронного носія відцифрованих відбитків пальців рук.
17.06.2020 позивач звернулася до Рубіжанського міського відділу УДМСУ в Луганській області з заявою про відкликання заяви від 29.02.2020 та вважати її не дійсною та повернути її разом із копіями документів (а. с. 125).
Листом від 30.06.2020 №КО-205/6/4402-20/4401.3/9330-20, Управління Державної міграційної служби України в Луганській області повідомило позивача, що заяву розглянуто та надано відповідь, яку отримано 17.03.2020, тому в УДМС в Луганській області відсутні законні підстави для повернення заяви від 28.02.2020 (а. с. 126).
29.08.2020 позивач звернулася до Рубіжанського міського відділу УДМСУ в Луганській області з заявою, в якій просить врахувати конституційні права заявника у зв`язку з відмовою від отримання паспорта без застосування засобів Єдиного державного демографічного реєстру, без надання згоди на обробку персональних даних та без присвоєння унікального номеру запису в реєстрі (а. с. 130-131).
Листом від 08.09.2020 №Л-373/6/4402-20/4401.3/12736-20, Управління Державної міграційної служби України в Луганській області повідомило позивача, що 23.06.2020 до Рубіжанського МВ УДМС в Луганській області особисто була подана заява-анкета №4802220 для оформлення паспорта громадянина України у формі картки, 07.07.2020 надруковано паспорт на ім`я ОСОБА_2 , який 11.07.2020 доставлено до Рубіжанського МВ УДМС в Луганській області та необхідно звернутися до територіального підрозділу ДМС та отримати паспорт (а. с. 112).
Зазначений лист направлено позивачу 09.09.2020 та отримано позивачем 11.09.2020 (а. с. 108, 147)
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до статті 21 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.
Приписами частин першої та другої статті 32 Конституції України установлено, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.
Рішенням Конституційного Суду України від 20.01.2012 № 2-рп/2012 надано офіційне тлумачення положення частини другої статті 32 Конституції України, зокрема: неможливо визначити абсолютно всі види поведінки фізичної особи у сферах особистого та сімейного життя, оскільки особисті та сімейні права є частиною природних прав людини, які не є вичерпними‚ і реалізуються в різноманітних і динамічних відносинах майнового та немайнового характеру, стосунках, явищах, подіях тощо. Право на приватне та сімейне життя є засадничою цінністю, необхідною для повного розквіту людини в демократичному суспільстві, та розглядається як право фізичної особи на автономне буття незалежно від держави, органів місцевого самоврядування, юридичних і фізичних осіб. Збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами є втручанням в її особисте та сімейне життя. Таке втручання допускається винятково у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.
Статтею 8 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від04.11.1950, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР визначено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.
Правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного державного демографічного реєстру та видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи визначені Законом України “Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус” (далі - Закон).
Положеннями підпункту “а” пункту 1 частини першої статті 13 Закону передбачено, що документи, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру, відповідно до їх функціонального призначення поділяються на документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, зокрема, паспорт громадянина України.
Частинами другою та четвертою статті 14 Закону визначено, що документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета. Документи у формі книжечки на всіх паперових сторінках та на верхній частині обкладинки повинні мати серію та номер документа, виконані за технологією лазерної перфорації.
Аналіз викладених норм вказує, що чинним законодавством передбачена можливість видачі документа у формі книжечки і у вигляді картки.
Паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. Кожен громадянин України, який досяг чотирнадцятирічного віку, зобов`язаний отримати паспорт громадянина України (частина перша, абзац перший частини другої статті 21 Закону).
У відповідності до частини п`ятої статті 21 Закону оформлення паспорта громадянина України здійснюється розпорядником Реєстру. Прийняття заяв-анкет для внесення інформації до Реєстру, видача паспорта громадянина України здійснюються розпорядником Реєстру або уповноваженими суб`єктами, передбаченими пунктом 4 частини першої статті 2 цього Закону.
Згідно пункту 3 Розділу І Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-XII (в редакції постанови Верховної Ради України від 02.09.1993 № 3423-XII; далі - Положення № 2503-XII) бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Станом на день виникнення спірних правовідносин (день подання заяви) оформлення та видача паспорта регулюється Порядком оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 302 від 25.03.2015 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26.10.2016 № 745; далі - Порядок № 302).
Приписами підпункту 1 пункту 7 Порядку № 302 установлено, що оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта здійснюються особі, яка досягла 14-річного віку, - на підставі заяви-анкети, поданої нею особисто.
Крім того, згідно пункту 9 Порядку № 302 за оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін паспорта справляється адміністративний збір у порядку та розмірах, установлених законодавством. Адміністративний збір справляється у разі оформлення замість втраченого або викраденого, обміну паспорта зразка 1994 року. За оформлення паспорта вперше адміністративний збір не справляється.
Пунктом 35 Порядку № 302 визначено перелік документів, які необхідно подати заявнику для оформлення паспорта.
Працівник територіального підрозділу ДМС, на якого згідно з його службовими обов`язками покладаються функції з оформлення паспорта, вчиняє дії, передбачені пунктами 24- 29, 32 і 33 цього Порядку, і приймає до розгляду заяву-анкету та додані до неї документи (пункт 37 Порядку № 302).
Отже, передумовою оформлення та видачі паспорта громадянина України є подання відповідної заяви з відповідними документами.
З матеріалів справи слідує, що позивач звернувся до відповідача з заявою від 28.02.2020 про оформлення паспорта громадянина України у формі книжечки, однак дана заява складена у довільній формі та в подальшому дану заяву позивач відкликав та просив вважати її не дійсною (а. с. 125).
Тобто, оскільки заява подана позивачем у довільній формі та в подальшому була відкликана, то вказане звернення не може бути підставою для видачі паспорта будь-якого зразка, у тому числі і у вигляді книжечки.
В даному випадку лист відповідача від 13.03.2020 № КО-86/6/4402-20/4401.3/4635-20 про розгляд звернення позивача не є відмовою в оформленні та видачі паспорта громадянина України у формі книжечки, оскільки позивач не звертався до відповідача з заявою-анкетою про надання адміністративної послуги з наданням необхідних документів визначених Порядком № 302.
Сама по собі незгода позивача зі змістом цієї відповіді не спростовує факту розгляду звернення позивача у встановленому законом порядку та не може бути підставою для визнання протиправними дій відповідача, оскільки позивачем не дотримано встановленої законодавством процедури.
Судом встановлено,  що ОСОБА_2 23.06.2020 особисто звернулася з заявою – анкетою № НОМЕР_2 для отримання паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм та даний паспорт на ім`я позивача був готовий 07.07.2020.
Суд враховує правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.09.2018 у справі № 806/3265/17 (провадження № 11-460заі18) та наголошує на тому, що позивач, як і будь-який громадянин України не позбавлений права вибору форми національного паспорта.
Суд зауважує, що відповідний вибір позивач зробив самостійно шляхом звернення із заявою-анкетою щодо оформлення паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм, який був виготовлений 07.07.2020.
Відтак, у суду відсутні підстави для зобов`язання відповідача видати позивачу другий паспорт іншої форми паспорт громадянина України у вигляді паспортної книжечки, у зв`язку з чим позовні вимоги у відповідній частині не підлягають задоволенню.
Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
У відповідності до частини першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії, чи бездіяльності покладається на відповідача.
З урахуванням зазначеного, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову законного представника ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 необхідно відмовити повністю.
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
                                                                    ПОСТАНОВИВ  :

Апеляційну скаргу законного представника ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2020 року у справі № 360/3276/20 - залишити без задоволення.  
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2020 року у справі № 360/3276/20 - залишити без змін.            
Повне судове рішення складено 25 лютого 2021 року.  
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                                А.А. Блохін

Судді                                                                                                     Т.Г. Гаврищук

                                                                                                    І.В. Сіваченко