П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

17 березня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 400/6059/20	
Головуючий в 1 інстанції: Лебедєва Г. В.
          
Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:  
              Головуючого:              Градовського Ю.М.
              суддів:                          Крусяна А.В., 
                                                    Яковлєва О.В.
          розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу   ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 січня 2021р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксани Анатоліївни, третя особа: Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "АЛАНД" про визнання протиправною та скасування постанови, -

                                        В С Т А Н О В И Л А:
          У грудні 2020р. ОСОБА_1 звернулася в суд із адміністративним позовом до приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Клітченко О.А., третя особа: ТОВ "Фінансова компанія "АЛАНД", в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження за ВП №63918195 від 15.12.2020р..
          В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що 15.12.2020р. відповідачем відкрито виконавче провадження за №63918195 з примусового виконавчого напису №41780    вчиненого 8.09.2020р. приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. щодо стягнення з боржника, яким є ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «АЛАНД»» заборгованості у розмірі 15 644,38грн..
На думку позивачки, приватним виконавцем при відкритті виконавчого провадження було порушено приписи ст.24 ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки боржник проживає за межами виконавчого округу м.Києва.
          Посилаючись на вказане просила позов задовольнити.
          Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 січня 2021р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
          В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення норм права.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про задоволення скарги, скасування рішення суду першої інстанції та прийняття по справі нового судового рішення про задоволення адміністративного позову, з наступних підстав.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що стягувачем до відповідача подано документ, який підтверджує, що майно боржника (грошові кошти на рахунках в банках або інших фінансових установах) знаходиться в межах виконавчого округу приватного виконавця Клітченко О.А.. Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність порушень положень законодавства з боку приватного виконавця при прийнятті постанови про відкриття виконавчого провадження від 15.12.2020р. ВП №63918195 на підставі виконавчого напису.
Проте, з таким висновком суду першої інстанції не може погодитись судова колегія, оскільки вказаного висновку суд дійшов без належного з`ясування обставин по справі, перевірки доказів, у зв`язку чим допустив невірне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. 
За правилами ст.242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Судова колегія вважає, що вказані порушення норм права призвели до неправильного вирішення справи по суті, а тому апеляційний суд на підставі ст.315 КАС України, рішення суду скасовує та приймає по справі нову постанову про задоволення адміністративного позову, з наступних підстав.
Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи під час апеляційного розгляду, що 8.09.2020р. приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №41780, про звернення стягнення з боржника, яким є ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД»» заборгованість в розмірі 15 644,38грн. (а.с.85).
У виконавчому написі вказано, що позивачка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
В подальшому, представник ТОВ «ФК «АЛАНД»» звернувся із заявою до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко О.А. про примусове виконання рішення (а.с.82).
На підставі заяви представника ТОВ «ФК «АЛАНД»», 15.12.2020р. приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клітченко О.А. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження за №63918195 з виконання виконавчого напису приватного нотаріусу Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. за №41780 від 8.09.2020р. (а.с.97-98).
Вважаючи постанову від 15.12.2020р. про відкриття ВП №63918195 протиправною та такою, що прийнята з порушенням норм діючого законодавства та підлягає скасуванню, позивачка звернулась в суд із даним адміністративним позовом.
Перевіряючи правомірність та законність оскаржуваної постанови приватного виконавця, з урахуванням підстав, за якими позивачка пов`язує її незаконність та скасування, судова колегія виходить з наступного.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч.1 ст.1 ЗУ «Про виконавче провадження» від 2.06.2016р. №1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Положення п.3 ч.1 ст.3 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Приписами ч.1,2 ст.5 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються ЗУ "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів". Приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 цього Закону.
Згідно з ч.2 ст.24 ЗУ «Про виконавче провадження» приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.
Основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус визначає ЗУ «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 2.06.2016р. №1403-VIII (далі - Закон №1403-VIII).
Згідно зі ст.1 цього Закону примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (надалі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених ЗУ «Про виконавче провадження» випадках - на приватних виконавців.
Відповідно до п.4 ч.2 ст.23 Закону №1403-VIII у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.
Частинами 1,2 ст.25 Закону №1403-VIII визначено, що виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя; приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до ЗУ «Про виконавче провадження» знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.
Згідно з п.1 ч.1, ч.3, 7 ст.26 вказаного Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі  виконавчого  документа, зазначеного у ст.3 цього Закону, зокрема,  за  заявою стягувача про примусове виконання рішення. У заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують  боржника  чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок  боржника,  місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно  боржника  та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним  коштів,  стягнутих з  боржника,  а також зазначає суму, яка частково сплачена  боржником за виконавчим  документом,  за  наявності часткової сплати. У разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки  боржника  у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття  виконавчого провадження  накладає арешт на кошти  боржника.
Аналізуючи вказані норми законодавства, судова колегія зазначає, що, якщо місце проживання, перебування  боржника  - фізичної особи та місцезнаходження  боржника  - юридичної особи або місцезнаходження майна  боржника  розташовано в окрузі, в якому приватний виконавець здійснює діяльність, та відповідно на яку розповсюджуються відповідна компетенція цього приватного виконавця, він має право прийняти до виконання відповідні виконавчі документи та  відкрити виконавче провадження  з їх виконання.
В той же час, п.10 ч.4 ст.4 ЗУ «Про  виконавче провадження»  визначено, що  виконавчий  документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо  виконавчий  документ пред`явлено не  за місцем  виконання або не  за  підвідомчістю.
Як вбачається із матеріалів справи та підтверджено під час апеляційного розгляду, що виконавчий  напис нотаріуса за №41780 від 8.09.2020р. на підставі якого  відкрито виконавче провадження  №63918195, містить інформацію про те, що ОСОБА_1 зареєстрована  за  адресою: АДРЕСА_1 . Разом з тим, згідно записів паспорту серії НОМЕР_1 , копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.13-14), місцем  реєстрації позивачки, зазначено з 2013р. є - АДРЕСА_1 .
Отже, судова колегія приходить до висновку, що виконавче  провадження  щодо позивачки відкрито не  за місцем  проживання, перебування боржника-фізичної особи, а в іншому  виконавчому  окрузі – м.Києві.
При цьому, судова колегія звертає увагу на те, що приватним виконавцем до відзиву на позовну заяву надано копію заяви про примусове виконання рішення, копію виконавчого напису та копію кредитного договору (а.с.82-84). Так, з кредитного договору чітко вбачається, що місцем реєстрації та місцем листування ОСОБА_1 є - АДРЕСА_1 . 
Крім  того, судова колегія зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б дійсно підтверджували проживання позивачки в м.Києві.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що відповідачем не дотримано вимог ст.24 ЗУ «Про  виконавче провадження» та без достатніх на те правових підстав відкрито виконавче  провадження  в іншому  виконавчому  окрузі, тобто не  за місцем  проживання, перебування боржника-фізичної особи або  знаходження  її майна. Тому є обґрунтованими доводи позивачки як підстави позову, що відповідач протиправно та всупереч чинного законодавства прийняв до виконання виконавчий документ з порушенням правил територіальної діяльності приватних виконавців.
За таких обставин, судова колегія приходить до висновку, що спірну постанову про відкриття  виконавчого провадження  не можна вважати законною та правомірною, а тому вона є протиправною та підлягає скасуванню.
Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги позивачки знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду, у зв`язку з чим, вона підлягає задоволенню. 
Судова колегія вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі дослідив докази та обставини справи та порушив норми матеріального права, а тому, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.246,315,317 КАС України, колегія суддів,-

                            П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 січня 2021р. – скасувати.
Прийняти по справі нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксани Анатоліївни, третя особа: Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "АЛАНД" про визнання протиправною та скасування постанови – задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Клітченко Оксани Анатоліївни про відкриття виконавчого провадження від 15.12.2020р. №63918195.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Головуючий:                                                                                Ю.М.Градовський

Судді:                                                                                          А.В.Крусян

                                                                                                    О.В.Яковлєв