ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2021 року                                                                            м. Херсон
Номер справи: 766/8510/19
Номер провадження: 22-ц/819/40/20
Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого (суддя-доповідач) Вейтас І.В.,
суддів:                                          Кузнєцової О.А.,
Семиженка Г.В.
секретар    Плохотніченко А.В.
учасники справи: 
позивач - ОСОБА_1  
відповідач -  ОСОБА_2  
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , від імені якого діє  ОСОБА_3 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 21 жовтня 2020року, у складі судді Прохоренко В.В., у справі за позовом ОСОБА_1  до ОСОБА_2  про реальний розподіл домоволодіння та визначення порядку користування земельної ділянкою,
встановив:
У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 в якому просив виділити йому в натурі частку із житлового будинку АДРЕСА_1 та усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою за вказаною адресою.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 21 жовтня 2020 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 закрито.
Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з положень п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, зазначивши, що існує рішення суду яке набрало законної сили і ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
З апеляційною скаргою на вказану ухвалу суду першої інстанції звернулась ОСОБА_3 , яка діє від імені ОСОБА_1 . Скарга обґрунтована тим, що закриваючи провадження по справі за п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд першої інстанції не врахував, що рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 26 листопада 2013 року, яке послугувало підставою для такого висновку, не визначено правові частки сторін, оскільки їх не вирахував експерт в своєму висновку, як і не визначено частки земельної ділянки хоча така можливість її розподілу існує. При цьому, із заявою про роз`яснення вказаного рішення звернутись неможливо, оскільки експерт у своєму висновку, який взято за основу в рішенні, не зазначив ні частки, ні долі, ні частини.
Вказує, що на теперішній час, виникла необхідність розподілу земельної ділянки, яку рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 26 листопада 2013 року залишено у загальному користуванні сторін, оскільки сторона відповідача бажає проводити будівельні роботи на цій земельній ділянці, при цьому думку позивача не враховує. 
Посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просить ухвалу суду скасувати, справу повернути для продовження розгляду до суду першої інстанції.
У письмовому відзиві на апеляційну скаргу адвокат Швальова А.Ю., яка діє від імені ОСОБА_2   вказує на безпідставність доводів апеляційної скарги, вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою, просить її залишити без змін. 
Заслухавши доповідача, пояснення ОСОБА_1 , його представника, представника відповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, відповідність нормам процесуального права, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Зі змісту позовної заяви вбачається, що 26 квітня 2019 року ОСОБА_1  звернувся до Херсонського міського суду з позовом про виділ частки із житлового будинку в натурі та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом є власником Ѕ частки домоволодіння розташованого за адресою: будинок АДРЕСА_1 . Інша Ѕ частки домоволодіння належить відповідачу ОСОБА_2 ..
Позивач вказав, щорішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 26 листопада 2013 року у цивільній справі № 666/221/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про реальний розподіл домоволодіння та встановлення порядку користування земельною ділянкою, позов ОСОБА_1 задоволено частково. Проведено реальний розподіл домоволодіння АДРЕСА_1 між співвласниками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а саме:
Виділено у власність ОСОБА_1 такі будівлі та споруди: в житловому будинку літ. «А»: приміщення 1-1 (коридор) площею 6,3 кв.м., вартістю 2 681 грн.; 1-3 (жила кімната) площею 8,6 кв.м., вартістю 3 660 грн.; 1-4 (жила кімната) площею 17,1 кв.м., вартістю 7 277 грн.; І - прибудова площею 7,2 кв.м., вартістю 3 348 грн; ІІ - прибудова площею 3,4 кв.м., вартістю 1 581 грн., загальною площею по літ. «А» 42,6 кв.м., у тому числі житловою площею 25,7 кв.м., вартістю 18 547 грн., та крильцо (ганок) вартістю 179 грн., а всього загальною вартістю 18 726 грн.
Виділено у власність ОСОБА_1 із надвірних будівель та споруд літ. «В» - дворова вбиральня, вартістю 687 грн; літ. «Г» - гараж, вартістю 5 714 грн; оглядова яма, вартістю 336 грн; літ. «Д» - сарай, вартістю 429 грн; № 1 - 1/2  частина водопровода, вартістю 259 грн; № 2 - ворота, вартістю 622 грн; № 3 - 1/2  частина огорожі, вартістю 251 грн, а всього загальною вартістю 8 298 грн, а всього на загальну суму 27 024 грн.
Виділено у власність ОСОБА_2 такі будівлі та споруди: в житловому будинку літ. «А»: приміщення 1-2 (житлова кімната) площею 12,8 кв.м., вартістю 5 448 грн; 2-1 (кухня) площею 12,0 кв.м., вартістю 5 107 грн; 2-2 (житлова кімната) площею 12,5 кв.м., вартістю 5 320 грн; ІІІ -  прибудова площею 5,9 кв.м., вартістю 2 744 кв.м.; IV - прибудова площею 7,2 кв.м., вартістю 2 590 кв.м., загальною площею по літ. «А» 50,4 кв.м., у тому числі житловою площею 25,3 кв.м., вартістю 21 209 грн, та крильцо (ганок) вартістю 92 грн, а всього загальною вартістю 21 301 грн.
Виділено у власність ОСОБА_2 із надвірних будівель та споруд літ. «Б» - літня кухня, вартістю 4 944 грн; літ. «Е» - сарай, вартістю 459 грн; № 1 - 1/2  частина водопровода, вартістю 259 грн; № 3 - 1/2  частина огорожі, вартістю  250 грн; № 4 - ворота, вартістю 104 грн, а всього загальною вартістю 6 016 грн, а всього на загальну суму 27 317 грн.
Зобов`язано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 закласти два дверних  отвори  поміж приміщеннями 1-3 та 1-2, 1-1 та 1-2 на суму 3 880 грн. ( по 1940 грн для кожного співвласника).
Зобов`язано Співвласника, якому виділено приміщення 1-2, а саме – ОСОБА_2 пробити дверний отвір між приміщеннями 1-2 та 2-2 на суму 850 грн.
Зобов`язано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не чинити перешкоди друг другу у користуванні водопроводом, оскільки виділені кожному з них, згідно будівельно-технічної експертизи, по 1/2 частини водопровода означають рівні права співвласників на підключення до водопровідної мережі.
Земельну ділянку, площею 400,00 кв.м., залишено у загальному користуванні співвласників: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .  
Позивач вказав, що при проведенні експертизи у справі № 666/221/13-ц експерт не вирахував правові частки сторін і суд не зазначив їх в своєму рішенні, як і не вказав частки земельної ділянки. 
Позивач зазначає, що сторона відповідача бажає проводити будівельні роботи на земельній ділянці, при цьому думку позивача не враховує. 
На підставі викладеного просив суд, виділити йому в натурі частку із житлового будинку АДРЕСА_1 та усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою за вказаною адресою.
За положеннями частини 2 та частини 3 статті 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.
Зі змісту резолютивної частини рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 26 листопада 2013 року (справа № 666/221/13-ц) вбачається, що порушене ОСОБА_1 в позовній заяві, яка подана 26 квітня 2019 року, питання про виділ йому частки із житлового будинку АДРЕСА_1 вже вирішено.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Закриття провадження у справі у цьому випадку можливе лише за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним до позову, який розглядається, тобто коли одночасно тотожні всі елементи: сторони, предмет і підстави позовів. Нетотожність хоча б одного елемента не перешкоджає заінтересованим особам звернутися до суду з новим позовом і не дає суду підстави закрити провадження у справі.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 22 квітня 2015 року у справі № 6-79цс15.
Враховуючи, що рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 26 листопада 2013 року, яке набрало законної сили, проведено реальний розподіл домоволодіння АДРЕСА_1 між співвласниками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і ОСОБА_1 виділено його частку у вказаному домоволодінні, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що провадження у справі в частині виділу частки із житлового будинку АДРЕСА_1 підлягає закриттю з підстав визначених пунктом 3 частини 1 статті 255 ЦПК України.
Доводи, як позову, так і апеляційної скарги, зводяться до неповноти рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 26 листопада 2013 року, тому колегією суддів не приймаються до уваги.
Разом з цим, при постановлені ухвали суд першої інстанції не надав оцінку позовній вимозі ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою розташованою за адресою АДРЕСА_1 , яка в свою чергу рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 26 листопада 2013 року не вирішувалось.
Враховуючи, що вказана вимога не вирішувалась рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 26 листопада 2013 року, то суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про закриття провадження у частині всіх позовних вимог ОСОБА_1 . 
Зважаючи на викладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині закриття провадження щодо позовних вимог про усунення ОСОБА_1 перешкод в користуванні земельною ділянкою розташованою за адресою АДРЕСА_1 , з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду в цій частині.
Керуючись ст.367, п.2 ч.1 ст.374, ст. 376, ст. 382 ЦПК України, Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ 
постановив: 
Апеляційну скаргуОСОБА_1 , від імені якого діє  ОСОБА_3  задовольнити частково.
Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 21 жовтня 2020 року скасувати в частині закриття провадження за позовною вимогою  ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою розташованою за адресою АДРЕСА_1 , справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду у вказаній частині.
В іншій частині ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 21 жовтня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04 березня 2021 року.

Головуючий І.В. Вейтас

Судді: О.А. Кузнєцова

Г.В. Семиженко