Справа № 127/20977/20                                                
Провадження № 22-ц/801/155/2021
Категорія: 69
Головуючий у суді 1-ї інстанції Волошин  С. В.
Доповідач:Стадник І. М.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
Іменем України

19 січня 2021 року	  	м. Вінниця	

       Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Стадника І.М. (судді-доповідача),
суддів: Войтка Ю.Б., Сопруна В.В.
з участю секретаря судового засідання Безрученко Н.Р.
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань №2
апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Бегейми Михайла Олександровича
на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 05 листопада 2020 року, постановлену під головуванням судді Волошина С.В., повний текст якої складено того ж дня
в справі № 127/20977/20
за позовом ОСОБА_1 (позивач)
до ОСОБА_2 (відповідач)
про розірвання шлюбу, -
встановив:
ОСОБА_1 звернувся в міський суд із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, який ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05 листопада 2020 року залишено без розгляду з підстав, передбачених п.4 ч.1 ст.257 ЦПК України.
Не погодившись із зазначеною ухвалою, позивач ОСОБА_1 , через свого представника - адвоката Бегейми М.О., подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що постановляючи оскаржувану ухвалу судом першої інстанції не враховано, що спір відбувається з різних підстав, і не між тими ж сторонами. Зокрема, на думку апелянта, він у даній справі є позивачем, тоді як у справі яка перебуває в провадженні міського суду і по якій ухвалено заочне рішення, він відповідач, відповідно у цій справі відповідачем є ОСОБА_2 , яка у іншій справі є позивачем. Крім того, апелянт вважає різними підстави його та ОСОБА_2 позовів
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_2 зазначає, що апеляційна скарга є необґрунтованою, вважає, що ухвала постановлена судом першої інстанції з дотриманням норм процесуального права. Просить відмовити в задоволенні вимог скарги.
Позивач ОСОБА_1 і його представник – адвокат Бегейма М.О. в судове засідання не з`явилися, а клопотання представника про відкладення судового засідання у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому процесі до задоволення не підлягає, так як справа в іншому суді призначена на інший час, а 21.01.2021 закінчується встановлений законом строк апеляційного розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, продовжити який сторона не просить. 
Відповідач ОСОБА_2 проти вимог апеляційної скарги заперечувала і просила залишити в силі ухвалу суду першої інстанції як законну і обґрунтовану. 
Апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції – без змін, з таких підстав.
Залишаючи без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 суд першої інстанції з посиланням на пункт 4 частини 1 статті 257 ЦПК України виходив з того, що 29.10.2020 року Вінницьким міським судом Вінницької області під головуванням судді Ан О.В. ухвалено заочне рішення у справі №127/20664/20 за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, яким шлюб, укладений між сторонами, зареєстрований 20.01.2015 Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), актовий запис № 69, розірвано. Рішення суду законної сили не набрало. 
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. 
Апеляційний суд погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Згідно до статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.
Отже, сторонами вважаються особи, які є учасниками спірного матеріального правовідношення, вони є обов`язковими суб`єктами цивільного процесу між якими виник спір про право, який є предметом розгляду та вирішення судом.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Відповідно до наведеної норми, суд залишає позовну заяву без розгляду у справі, якщо в позовах, які розглядаються судами, одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає розгляду таких позовів.
Необхідність застосування вказаної норми зумовлена неприпустимістю розгляду судами тотожних спорів, в яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову.
У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.
Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує його вимоги щодо захисту прав та охоронюваного законом інтересу.
Перевіривши матеріали справи, апеляційний суд встановив, що предметом позову в даній справі є розірвання шлюбу укладеного між сторонами ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .
Зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 випливає, що підставами позову є подружня зрада відповідача, а також несумісність характерів і різні погляди на життя, через що шлюбні відносини між сторонами припинені.
В справі N 127/20664/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, у якій 29 жовтня 2020 року ухвалено заочне рішення, предметом позову є також розірвання шлюбу укладеного між сторонами ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з підстав припинення шлюбних відносин через різні погляди на сімейне життя, принципи та цілі.
Згідно із статтею 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Відтак підставою для розірвання шлюбу є встановлення саме цих обставин, а різне розуміння сторонами й наведення в позовних заявах відмінних причин припинення проживання і неможливості збереження шлюбу не робить позов іншого з подружжя про розірвання шлюбу іншим, ніж вже розглянутий судом.
А тому доводи скарги не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки в даному випадку розірвання шлюбу укладеного між сторонами є предметом судового розгляду у справі N 127/20664/20, а ухвалення двох рішень суду щодо спору між тими ж сторонами, щодо одного і того ж предмету, з одних і тих же підстав не передбачено процесуальним законом.
Таким чином, висновок місцевого суду про залишення позову без розгляду є обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали з підстав, які наведені вище.
За таких обставин ухвала Вінницького міського суду Вінницької області від 05 листопада 2020 року постановлена з додержанням вимог закону, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.
Крім того, ОСОБА_2 понесла витрати на професійну правничу допомогу в зв`язку з переглядом справи апеляційним судом – сплатила адвокату 600 грн за підготовку відзиву на апеляційну скаргу.
Зазначені витрати відповідно до статті 137, частини 2 статті 141, підпункту «в» пункту 4 частини 1 статті 382 підлягають стягненню з позивача на користь відповідача.
Враховуючи викладене вище, керуючись статтями 367, 368, 375, 382, 384 ЦПК України, Суд, 
постановив:
Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Бегейми Михайла Олександровича залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 05 листопада 2020 року, – без змін.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати по справі – витрати на оплату професійної правничої допомоги в сумі 600 (шістсот) гривень. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий                                                        І.М. Стадник 
       
Судді                                                                Ю.Б. Войтко
       
                                                                       В.В.Сопрун