ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6615/20 Справа № 212/2118/20 	  	Головуючий у першій інстанції:   Чорний І. Я. Суддя-доповідач:  Красвітна  Т. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 грудня 2020 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого –                        Красвітної Т.П., 
суддів:                                Свистунової О.В., Єлізаренко І.А,
при секретарі                        Догоновій О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 травня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1  до Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я внаслідок виконання трудових обов`язків, – 

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що з 04.12.2001 по 15.03.2005 та з 21.02.2008 по 04.04.2008 працював заступником начальника дільниці, а з 15.03.2005 по 21.02.2008 працював начальником дільниці ш. "Гвардійська" ВАТ "Криворізький залізорудний комбінат", правонаступником якого є ПАТ "Криворізький залізорудний комбінат". 09 січня 2019 року ДУ "Український науково-дослідний інститут промислової медицини" позивачу встановлено професійне захворювання - хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії), група В, ЛН другого ступеня. 10 грудня 2019 року ДУ "Український науково-дослідний інститут промислової медицини" позивачу встановлено уточнений діагноз щодо професійного захворювання, яке було встановлено 09.01.2019 - хронічне обструктивне захворювання легень другої стадії (пиловий бронхіт другої стадії, емфізема легень другої стадії), група С, загострення середнього ступеня важкості, ЛН другого-третього ступеня. Хронічне легеневе серце. НК першої стадії. 08 квітня 2019 року МСЕК позивачу первинно встановлено 25% втрати професійної працездатності, з черговим переоглядом 01.03.2020. При повторному переогляді в МСЕК позивачу встановлено 50% втрати професійної працездатності, третя група інвалідності, з черговим переоглядом 01.02.2021. Тому, позивач просив стягнути з відповідача грошову суму в розмірі 204033,60 грн на відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я внаслідок виконання трудових обов`язків, без утримання податку з доходів фізичних осіб.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 травня 2020 року частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 , вирішено стягнути з Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 70000,00 грн, без утримання податку з доходу фізичних осіб; стягнути з Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн.; в іншій частині позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі Публічне акціонерне товариство "Криворізький залізорудний комбінат" посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується письмовими матеріалами справи.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.
Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що ОСОБА_1 з 04.12.2001 по 15.03.2005 та з 21.02.2008 по 04.04.2008 працював заступником начальника дільниці, а з 15.03.2005 по 21.02.2008 працював начальником дільниці ш. "Гвардійська" ВАТ "Криворізький залізорудний комбінат", правонаступником якого є ПАТ "Криворізький залізорудний комбінат", що підтверджується копією трудової книжки НОМЕР_1 (а.с.33-35).
Медичним висновком лікарсько-експертної комісії ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» від 09 січня 2019 року, протокол №13, позивачу встановлено професійне захворювання – хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії), група В, ЛН другого ступеня (а.с.12). 
Медичним висновком лікарсько-експертної комісії ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» від 10 грудня 2019 року №2093, позивачу уточнений діагноз щодо професійного захворювання, яке встановлено 09 січня 2019 року - хронічне обструктивне захворювання легень другої стадії (пиловий бронхіт другої стадії, емфізема легень другої стадії), група С, загострення середнього ступеня важкості, ЛН другого-третього ступеня. Хронічне легеневе серце. НК першої стадії (а.с.13).
Відповідно до довідки серія 12 ААА № 054509 про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги обласної МСЕК №6 м. Кривого Рогу від від 08.04.2019, ОСОБА_1 встановлено ступінь втрати професійної працездатності 25% (ХОЗЛ). Потреба у медичній та соціальній допомозі: забезпечення лікарськими засобами, виробами медичного призначення, групу інвалідності не встановлено (а.с.27).
Відповідно до довідки МСЕК від 13.02.2020 серія 12 ААА № 078755 позивачу первинно встановлено втрату працездатності в розмірі 50%, третю групу інвалідності, з переоглядом 01.02.2021 року. Відповідно до рекомендацій МСЕК позивач потребує забезпечення лікарськими засобами, виробами медичного призначення, санітарно-курортного лікування (а.с.28).
З п. 16 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 14 березня 2019 року вбачається, що підставою для встановлення професійного характеру захворювання послужив профмаршрут: 08.1992-10.1999 рр. - ВО "Кривбасруда" ш. ім. Орджонікідзе, підземний майстер гірничий; 12.2001-03.2005 рр. - ВАТ "КЗРК" ш. Гвардійська, підземний заступник начальника дільниці; 03.2005-02.2008 рр. - ВАТ "КЗРК" ш. Гвардійська, підземний начальник дільниці; 02.2008-04.2008 рр. - ВАТ "КЗРК" ш. Гвардійська, підземний заступник начальника дільниці.
В п. 17 Акту зазначено, що професійне захворювання виникло внаслідок перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу. Умови праці майстра гірничого підземної добувної дільниці №2 шахти імені Орджонікідзе за концентрацією аерозолю переважно фіброгенної дії відносяться до 3 класу 2 ступеня шкідливості. Аерозоль переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони, концентрація, мг/м3: з вмістом кристалічного діоксиду кремнію (SiO2) у пилу від 10% до 70% в 3,2 рази перевищує ГДК (6,44 при гранично допустимій до 2,0) (а.с.23-26).
Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.
Згідно ст. 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала особа у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
У відповідності до ст. 4 ЗУ «Про охорону праці», державна політика в області охорони праці, базується; зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань.
У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.
Згідно п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України» Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши, що позивач зазнав ушкоджень здоров`я, пов`язаних з виконанням ним трудових обов`язків в шкідливих умовах праці на підприємстві відповідача, що становить 24 роки 3 місяці, у зв`язку з чим отримав 50% втрати професійної працездатності; встановивши, що позивачу присвоєно третю групу інвалідності, - місцевий суд дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, яка спричинена втратою здоров`я, отриманням професійного захворювання під час перебування в трудових стосунках з відповідачем, у розмірі 70000,00 грн.
Місцевим судом правильно враховано характер та глибину спричинених позивачу моральних страждань; розмір моральної шкоди, що визначений в оскаржуваному судовому рішенні, є співмірним, справедливим та обґрунтованим.
Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З урахуванням наведеного, колегія приходить до висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення місцевого суду – без змін.
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, – 

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" – залишити без задоволення. 
Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 травня 2020 року – залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду. 

Головуючий

Судді