ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2021 року 
м. Київ
справа № 640/4090/20
адміністративне провадження № К/9901/32967/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Соколова В.М.,
суддів: Єресько Л.О.,  Загороднюка А.Г., 
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» в особі Відокремленого підрозділу готелю «Оберіг» Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 вересня 2020 року (суддя Іщук І.О.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2020 року (судді Костюк Л.О., Бужак Н.П., Кобаль М.І.) у справі №640/4090/20 за позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у місті Києві до Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» в особі Відокремленого підрозділу готелю «Оберіг» Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» про застосування заходів реагування,
УСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування
У лютому 2020 року, позивач - Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у місті Києві (далі - ГУ ДСНС України у м. Києві), звернулося до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» в особі Відокремленого підрозділу готелю «Оберіг» Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» (далі - відповідач, Відокремлений підрозділ готелю), в якому просило застосувати заходи реагування у вигляді повного зупинення експлуатації приміщень підвального, першого та другого поверхів будівлі гуртожитку Відокремленого підрозділу готель «Оберіг» Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд», розташованого за адресою: вул. Вишгородська, 23 у Подільському районі м. Києва до повного усунення порушень, зазначених в акті перевірки, шляхом відключення електроживлення та накладення печаток на електрощити приміщень підвального, першого та другого поверхів будівлі гуртожитку.
Позовні вимоги мотивовані тим, що під час здійснення перевірки Відокремленого підрозділу готелю встановлено порушення правил та норм пожежної і техногенної безпеки, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 вересня 2020 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2020 року, позовні вимоги задоволено.
Застосовано заходи реагування у вигляді повного зупинення експлуатації приміщень підвального, першого та другого поверхів будівлі гуртожитку Відокремленого підрозділу готелю «Оберіг» Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд», розташованого за адресою: вул. Вишгородська, 23 у Подільському районі м. Києва до повного усунення порушень, зазначених в акті перевірки, шляхом відключення електроживлення та накладення печаток на електрощити приміщень підвального, першого та другого поверхів будівлі гуртожитку. 
Приймаючи означені судові рішення, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що відповідачем не надано суду доказів повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей, указаних в акті перевірки від 17 квітня 2020 року № 362 у повному обсязі. Наявність припису від 03 січня 2020 року № 5 свідчить лише про те, що відповідачеві було надано строк для усунення вказаних порушень до 03 лютого 2020 року, а сам припис був складений на підставі акта від 27 грудня 2019 року №   883. Надані копії фотознімків не дають змоги встановити місце та дату їх створення, ідентифікувати зображені на них об`єкти по відношенню до спірних правовідносин.
Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги та її рух у касаційній інстанції
На рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 вересня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2020 року відповідач подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
На обґрунтування наведених у касаційній скарзі вимог указано, що поза увагою судів залишена необхідність надання правової оцінки усуненню порушень, що були визначені актом перевірки від 17 квітня 2020 року №362, про що суду першої інстанції 06 липня 2020 року були подані заперечення на відповідь на відзив з доданням відповідних доказів. При цьому суди наголосили на ненаданні відповідачем доказів повного усунення порушень. Зокрема, судами не надана оцінка факту, чи дійсно не усунуті сім порушень, що створюють загрозу життю та здоров`ю людей. 
Також відповідач зазначає про упереджене ставлення щодо нього з боку позивача, оскільки останнім не здійснювались заходи щодо перевірки виконання припису у строк до 03 лютого 2020 року, що дало б змогу встановити наявність або відсутність підстав для звернення до суду. А суд апеляційної інстанції безпідставно та необґрунтовано відхилив клопотання про призначення експертизи. 
За наведених мотивів скаржник вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій неправильно застосували норми матеріального та процесуального права та дійшли помилкових висновків за результатами розгляду та вирішення адміністративної справи.
Ухвалою від 14 грудня 2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: Соколова В.М. (суддя-доповідач), Єресько Л.О., Загороднюка   А.Г. відкрив касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.
У відзиві на касаційну скаргу ГУ ДСНС України у м. Києві просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішення - без змін, оскільки вважає непідтвердженим факт повного усунення відповідачем порушень, встановлених перевіркою, а також наголошує, що висновок експерта для суду не має заздалегідь установленої сили. Крім того позивач відзначає, що з позовом до суду першої інстанції звернувся після дати, встановленої у приписі, для усунення порушень, а заходи з проведення позапланової перевірки не проводились, оскільки відповідач в листі від 31 січня 2020 року №9, який має інформаційний характер, з таким проханням не звертався.
Ухвалою від 27 січня 2021 року Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Соколова В.М. провів необхідні дії з підготовки справи до касаційного розгляду та призначив її до розгляду в порядку письмового провадження.
Установлені судами попередніх інстанцій обставини справи
Працівниками Подільського районного управління Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у місті Києві на підставі наказу від 13 грудня 2019 року №1073 «Про проведення планових перевірок», посвідчення на проведення перевірки від 13 грудня 2019 року №7994, на виконання вимог Кодексу цивільного захисту України, Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», наказу МВС України від 17 січня 2019 року №22, зареєстрованого у Міністерстві юстиції 21 січня 2019 року № 73/33044, доручення Прем`єр-міністра України від 11 грудня 2019 року №44205/1/-19, протокольного рішення засідання Кабінету Міністрів України від 06 грудня 2019 року (витяг з протоколу №23) та доручення ДСНС України від 11 грудня 2019 року № 02-17767/261, проведено позапланову перевірку щодо додержання суб`єктом господарювання - Відокремленим підрозділом готелю «Оберіг» Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки.
За результатами перевірки Подільським районним управлінням Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у місті Києві складено акт від 27 грудня 2019 року № 883, яким встановлено наступні порушення (з урахуванням роз`яснень позивача стосовно порушень, які можуть призвести до загрози життю і здоров`ю людей):
1. З`єднання, відгалуження та окінцювання жил проводів і кабелів в допоміжних приміщеннях будівлі гуртожитку не виконані за допомогою опресування, зварювання, паяння або затискачів.
2. В допоміжних приміщеннях будівлі гуртожитку допускається улаштування та експлуатація тимчасових електромереж - дане порушення збільшує ризик виникнення пожежі внаслідок короткого замкнення електропроводки.
3. В допоміжних приміщеннях будівлі гуртожитку допускається підвішування світильників безпосередньо на струмопровідні проводи - дане порушення збільшує ризик виникнення пожежі.
4. В приміщеннях другого поверху будівлі гуртожитку, допускається встановлення електророзеток, вимикачів, перемикачів на горючі основи (конструкції) без підкладання під них суцільного негорючого матеріалу, що виступає за габарити апарата не менше ніж на 0,01 метра. Дане порушення щодо улаштування, утримання та експлуатації електромереж і електрообладнання створює загрозу виникнення пожежі від дії теплових проявів електричної енергії та сприяє швидкому розповсюдженню пожежі, що може призвести до загибелі людей.
5. Проводи, які прокладені, приховано під підвісною стелею (горючим оздобленням) на поверхах гуртожитку, не ізольовані від горючих основ (конструкцій) суцільним шаром негорючого матеріалу, що підтверджується актом проведення прихованих робіт - дане порушення щодо улаштування, утримання та експлуатації електромереж і електрообладнання створює загрозу виникнення пожежі від дії теплових проявів електричної енергії та сприяє швидкому розповсюдженню пожежі, що може призвести до загибелі людей.
6. Отвори в протипожежних перешкодах (перекриттях) на поверхах будівлі гуртожитку, які утворились під час прокладання електричних комунікацій та інженерного обладнання, не зашпаровані наглухо негорючим матеріалом, який забезпечує клас вогнестійкості за ознаками Е (показник втрати цілісності) та І (показник втрати теплоізолювальної спроможності), що вимагається будівельними нормами для цих перешкод - в результаті виникнення пожежі може призвести до його більшого поширення та розповсюдження; дерев`яні конструкції горища будівлі гуртожитку не оброблені вогнезахисною сумішшю із складанням акту про виконані роботи, що сприяє швидкому розповсюдженню пожежі на горищі будівлі по поверхні горючих речовин, по будівельним конструкціям та у разі виникнення пожежі може призвести до руйнації несучих будівельних конструкцій та створити перешкоди для безпечної евакуації людей, а також необроблені дерев`яні конструктивні елементи створюють додаткове пожежне навантаження.
7. Дерев`яні конструкції горища будівлі гуртожитку не оброблені вогнезахисною сумішшю із складанням акту про виконані роботи.
8. Стіни на шляхах евакуації загального коридору першого та другого поверхів будівлі гуртожитку оздоблені горючими матеріалами, в порушення п. 7.3.3 ДБН В.1.1-7-2016 «Пожежна безпека об`єктів будівництва», що створює перешкоди під час евакуації людей та гасінні пожежі, а також сприяє інтенсивному розповсюдженню полум`я, оскільки вони не мають нормативно встановлених меж вогнестійкості та меж поширення вогню по ним. Все це сприяє беззахисності людини перед небезпечними факторами пожежі (полум`я та токсичні продукти горіння), створюючи загрозу життю та здоров`ю людей.
9. На шляхах евакуації з приміщень адміністрації, а також з третього поверху по сходовій клітині, допускається влаштування виступу (порогу) висотою більше ніж 0,05   м, в порушення п. 7.3.8 ДБН В. 1.1-7-2016 «Пожежна безпека об`єктів будівництва» - наявність даного порушення ускладнює швидку та безпечну евакуацію людей з приміщень.
10. Ширина у просвіті евакуаційного виходу (дверей) з приміщень адміністрації будівлі гуртожитку менше 0,8 метра в порушення п. 7.2.7 ДБН В. 1.1-7-2016 «Пожежна безпека об`єктів будівництва».
11. Допускається блокування другого евакуаційного виходу на рівні першого поверху по сходовій клітині з будівлі гуртожитку в порушення п.п. 7.2.4, 7.2.5, 7.2.6 ДБН В. 1.1-7-2016 «Пожежна безпека об`єктів будівництва». Наявність даного порушення ускладнює швидку та безпечну евакуацію людей з приміщень.
12. Шляхи евакуації з підвального поверху будівлі гуртожитку захаращені меблями, обладнанням, різними матеріалами. Наявність даного порушення сприяє розповсюдженню пожежі, задимлення продуктами горіння шляхів, що ускладнить евакуацію людей з приміщення та створить загрозу життю та здоров`ю людей.
13. На поверхах будівлі гуртожитку допускається знімання дверей сходових кліток. Наявність даного порушення призведе до розповсюдження диму по сходах, що унеможливить швидку і безпечну евакуацію людей.
14. Сходові клітки будівлі гуртожитку не забезпечені евакуаційним освітленням. Світильники евакуаційного освітлення повинні вмикатися з настанням сутінків у разі перебування в будинку людей.
15. Частина евакуаційних виходів з приміщень гуртожитку не забезпечені замками, що легко відчиняються з середини.
16. Частина загальних коридорів на другому та третьому поверхах будівлі гуртожитку, в яких допускається перекриття природного світла з торця загального коридору, шляхом влаштування житлових кімнат, не обладнані системою димовидалення в порушення п. 10.1.4. ДБН В.2.2-9:2018 «Громадські будинки та споруди» - можливість заповнення приміщень гуртожитку продуктами горіння, що ускладнить гасіння пожежі та евакуацію людей.
17. Приміщення адміністрації, а також частина приміщень другого поверху будівлі гуртожитку не обладнані системою пожежної сигналізації, в порушення додатку А ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту» - несвоєчасне виявлення, оповіщення про пожежу під час її виникнення та подальшого її розповсюдження, перешкоджання нормальній евакуації людей.
18. Приміщення будівлі гуртожитку не обладнані системою оповіщення про пожежу та управління евакуюванням людей в порушення додатку Б, таблиця Б.1 ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту» - несвоєчасне виявлення, оповіщення про пожежу під час її виникнення та подальшого її розповсюдження, перешкоджання нормальній евакуації людей.
19. В будівлі гуртожитку на першому, другому та третьому поверхах здійснена реконструкція з переплануванням приміщень, в яких допускається влаштування житлових кімнат без розробки проектної документації, яка повинна бути затверджена у встановленому порядку, що в свою чергу знижує рівень пожежної безпеки, встановлений законодавством, яке було чинне на момент початку використання об`єкта.
20. Не надані підтверджуючі документи, щодо технічного обслуговування існуючих пожежних кран-комплектів, та перевірки їх на працездатність шляхом пуску води з реєстрацією результатів у журналі обліку технічного обслуговування. Наявність даного порушення призводить до ускладнення гасіння пожежі у зв`язку з тим, відсутня інформація щодо працездатності даних вододжерел.
21. Пожежні кран-комплект не укомплектовані пожежним рукавом однакового з ним діаметра та стволом, а також важелем для полегшення відкривання вентиля, елементи з`єднання пожежного крана, рукавів та ручного пожежного ствола мають бути однотипними. Наявність даного порушення сприятиме несвоєчасному початку гасіння пожежі, розвитку та розповсюдженню пожежі.
22. Частина пожежних кран-комплектів не мають отворів для провітрювання і не пристосовані для візуального огляду їх без розкривання.
23. Будівля гуртожитку не забезпечена нормативною кількістю первинних засобів пожежогасіння (вогнегасниками) - ускладнює гасіння пожежі на початковій стадії до приїзду пожежно-рятувальних підрозділів.
24. Не підтверджено, що приміщення лазні (сауни), яка влаштована в підвальному поверсі під будівлею гуртожитку, відокремлена від суміжних приміщень протипожежними перегородками та перекриттями нормованих типів, в порушення додатку Д ДБН В.2.2-9- 2009 «Громадські будинки та споруди». В разі надзвичайної ситуації сприятиме швидкому розповсюдженню вогню на інші приміщення.
Вважаючи вказані порушення у сферах пожежної і техногенної безпеки, а також цивільного захисту, такими, що мають за собою наслідок у вигляді застосування заходів реагування, позивач звернувся з позовом до суду.
Застосування норм права, оцінка доказів та висновки за результатами розгляду касаційної скарги
За правилами частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Пономарьов проти України», «Рябих проти Росії», «Нєлюбін проти Росії»), повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.
Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, виходить з наступного.
Відносини, пов`язані із захистом населення, територій, навколишнього природного середовища та майна від надзвичайних ситуацій, реагуванням на них, функціонуванням єдиної державної системи цивільного захисту, повноваження органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, права та обов`язки громадян України, іноземців та осіб без громадянства, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності регулює та визначає Кодекс цивільного захисту України (далі - КЦЗ України).
За приписами пункту 21 частини першої статті 20 КЦЗ України до завдань і обов`язків суб`єктів господарювання у сфері цивільного захисту належить: забезпечення виконання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, а також виконання вимог приписів, постанов та розпоряджень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки.
Відповідно до статті 66 КЦЗ України центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, здійснює державний нагляд (контроль) шляхом проведення планових та позапланових перевірок відповідно до закону.
Статтею 67 КЦЗ України передбачено, що до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить, зокрема: здійснення державного нагляду (контролю) у сфері техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства органами та суб`єктами господарювання, аварійно-рятувальними службами, зазначеними у статті 65 цього Кодексу; складення актів перевірок, приписів про усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки у разі виявлення таких порушень; звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.
Згідно з частиною другою статті 68 КЦЗ України, у разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.
Аналогічні положення передбачені частиною сьомою статті 7 Закону України від 05 квітня 2007 року № 877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», за змістом якої, на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду.
Пунктами 1, 4 ,10 частини першої статті 70 КЦЗ України обумовлено, що підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є: недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами; нездійснення заходів щодо захисту персоналу від шкідливого впливу ймовірних надзвичайних ситуацій; неготовність до використання за призначенням аварійно-рятувальної техніки, засобів цивільного захисту, а також обладнання, призначеного для забезпечення безпеки суб`єктів господарювання.
Аналіз викладених правових норм дає підстави для висновку, що застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг можливе лише за рішенням адміністративного суду, прийнятим за зверненням центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки. Такі заходи можуть бути застосовані на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки і ці порушення створюють загрозу життю та здоров`ю людей.
Таким чином, захід реагування у вигляді повного зупинення експлуатації приміщень підвального, першого та другого поверхів будівлі гуртожитку Відокремленого підрозділу готелю «Оберіг» Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд», до повного усунення порушень вимог законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки є заходом, обрання якого є можливим у разі, якщо виявлені порушення реально створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.
Верховний Суд погоджується з позицією судів попередніх інстанцій, що ненастання установленого строку для виконання припису не є підставою для незастосування відповідних заходів реагування, з огляду на існування загрози життю та здоров`ю людей.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 05 березня 2020 року у справі №808/1883/16.
Разом з тим, як слідує з оскаржуваних судових рішень, мотиви якими керувались суди першої та апеляційної інстанцій задовольняючи позов, зводяться до ненадання відповідачем доказів щодо повного усунення порушень виявлених під час перевірки. 
Суд зауважує, що поняття «загрози життю та здоров`ю» є оціночним. Однак це не спростовує необхідність дослідження судом доказів, якими обґрунтовується їх наявність та зважаючи, що такі спори розглядаються за позовними заявами суб`єктів владних повноважень, суди не повинні обмежуватися тільки даними актів перевірок. Достовірність інформації про зафіксовані в них порушення має бути перевірена судами шляхом зібрання відповідних доказів, а застосування судом обраного заходу реагування обґрунтовуватися з дотриманням всіх принципів адміністративного судочинства.
При цьому, при обранні заходу реагування у вигляді повного зупинення роботи підприємства, позивачем як суб`єктом владних повноважень, і судом, відповідно, мають враховуватися принцип співмірності обраного заходу реагування тим порушенням, які виникли та тим, які залишилися не усунутими на час розгляду справи, а також дотримання справедливого балансу між інтересами відповідача і публічними інтересами.
Тобто для правильного розв`язання цього спору обов`язковому встановленню підлягають обставини щодо вчинення підприємством порушень, які, в свою чергу, створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей. 
У випадку встановлення обставин часткового усунення відповідачем виявлених порушень, судам попередніх інстанцій їх слід було проаналізувати та за результатами дослідження зробити висновок про те, чи створюють вони загрозу життю та/або здоров`ю людей. 
Судами встановлено, що згідно акта від 17 квітня 2020 року №362, складеного за результатами проведення планової (позапланової) перевірки щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки, позивачем не були усунуті наступні порушення:
1. Проводи які прокладені приховано під підвісною стелею (горючим оздобленням) на поверхах гуртожитку, не ізольовані від горючих основ (конструкцій) суцільним шаром негорючого матеріалу, що підтверджується актом проведення прихованих робіт.
2. Дерев`яні конструкції горища будівлі гуртожитку не оброблені вогнезахисною сумішшю із складанням акта про виконані роботи.
3. Стіни на шляхах евакуації загального коридору першого та другого поверхів будівлі гуртожитку оздоблені горючими матеріалами, в порушення п. 7.3.3 ДБН В.1.1-7-2016 «Пожежна безпека об`єктів будівництва».
4. Частина загальних коридорів на другому та третьому поверхах будівлі гуртожитку, в яких допускається перекриття природного світла з торця загального коридору, шляхом влаштування житлових кімнат, не обладнані системою димовидалення, в порушення п. 10.1.4. ДБН В.2.2-9:2018 «Громадські будинки та споруди».
5. Приміщення адміністрації, а також частина приміщень другого поверху будівлі гуртожитку не обладнані системою пожежної сигналізації, в порушення додатку А ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту».
6. Приміщення будівлі гуртожитку не обладнані системою оповіщення про пожежу та управління евакуюванням людей, в порушення додатку Б, таблиця Б.1 ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту».
7. В будівлі гуртожитку на першому, другому та третьому поверхах, здійснена реконструкція з переплануванням приміщень, в яких допускається влаштування житлових кімнат без розробки проектної документації, яка повинна бути затверджена у встановленому порядку, що в свою чергу знижує рівень пожежної безпеки, встановлений законодавством, яке було чинне на момент початку використання об`єкта.
У зв`язку з цим, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку, що неусунення указаних порушень може завдати негативних наслідків та створити загрозу життю та здоров`ю людей, зокрема працівникам, які працюють в приміщеннях будівлі відповідача за адресою: вул. Вишгородська, 23 у Подільському районі м. Києва.
Однак, аналіз цих порушень, оцінка доводів відповідача та дослідження наданих ним доказів, не знайшли свого відображення в судових рішеннях, про що слушно зауважує відповідач.
Задоволення позову, що ґрунтується лише на констатації факту того, що відповідачем не усунуто частину виявлених порушень, не є належним розглядом справи та, відповідно, не є достатньою правовою підставою для задоволення позову. 
Окремо варто відзначити, що належним доказом усунення всіх наявних в акті перевірки порушень є не лише результати повторної перевірки, в ході проведення якої посадова особа органу державного нагляду (контролю) зазначає в акті стан виконання вимог законодавства суб`єктом господарювання, а в разі невиконання - детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства.
Верховний Суд у постанові від 31 жовтня 2019 року у справі №580/32/19 за схожих фактичних обставин сформулював такий правовий висновок.
Положеннями частини другої статті 70 КЦЗ України визначено, що повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду.
Це означає, що виключно суд приймає рішення про зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг.
Ухваленню судового рішення передує розгляд справи відповідно до КАС України, в ході якого суд, зокрема оцінює, аналізує докази, вирішує питання про належність, допустимість, достатність того чи іншого доказу, на підставі чого і робить висновки, які, в свою чергу, стають основою судового рішення, його мотивувальної частини, зокрема.
Вирішуючи в судовому рішенні питання зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв тощо, суд, насамперед, з`ясовує чи є передбачені для цього законом підстави, а отже, оцінює надані позивачем та відповідачем докази, встановлює на підставі них факти, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи.
Таким чином, суд оцінює як акт позивача, що складений за результатами контрольного заходу і в якому зафіксовано відсутність або наявність порушень правил та норм пожежної і техногенної безпеки, так й інші докази, надані відповідачем, які, у свою чергу, підтверджують відсутність або усунення виявлених порушень - акти виконаних робіт, предметом яких є роботи з усунення порушень, або будь-які інші первинні документи  тощо.
У контексті спірних правовідносин, що склались між сторонами, необхідно вказати, що саме суд вирішує питання чи усунув відповідач виявлені порушення чи ні та, відповідно, чи є підстави для задоволення позову чи такі відсутні.
Отже, в разі якщо правовідносини між суб`єктом господарювання та органом державного нагляду у сфері техногенної та пожежної безпеки, стали спірними та перейшли у площину судового спору, то акт перевірки органу державного нагляду у сфері техногенної та пожежної безпеки, що складений за результатами контрольного заходу, в тому числі повторного, є лише одним із доказів, оцінку якому дає виключно суд поряд з іншими доказами.
У протилежному випадку (якщо би виключно акт органу нагляду у сфері техногенної та пожежної безпеки свідчив про виконання чи невиконання відповідачем вимог правил, інструкцій, ДБН тощо) функція суду була би нівельована, оскільки останній не здійснював би судочинство, а фактично затверджував би акт органу нагляду у сфері техногенної та пожежної безпеки своїм рішенням.
Зважаючи на встановлені судами обставини, Верховний Суд вважає висновки судів передчасними, та такими, що зроблені без повного з`ясування обставин щодо того, які саме порушення були фактично усунуті відповідачем на час прийняття судом рішення, та з урахуванням цього, судами не встановлено чи неусунуті порушення вимог законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки, цивільного захисту, що створюють реальну загрозу життю та здоров`ю людей. По-друге, чи вимагають порушення, які залишилися неусуненими, вжиття заходів реагування саме у вигляді повного зупинення роботи Відокремленого підрозділу готелю «Оберіг».
Суд наголошує що відповідно до частин першої-четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
З огляду на приписи зазначеної норми процесуального закону, обґрунтованим визнається судове рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи чи для вирішення певного процесуального питання, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються належними і допустимими доказами.
Це означає, що судове рішення має міститись пояснення (мотиви), чому суд вважає ту чи іншу обставину доведеною або не доведеною, чому суд врахував одні докази, але не взяв до уваги інших доказів, чому обрав ту чи іншу норму права (закону), а також чому застосував чи не застосував встановлений нею той чи інший правовий наслідок.
Між тим, судові рішення у даній справі не відповідають критеріям законності та обґрунтованості, оскільки вони ухвалені на підставі обставин, які не підтверджені доказами та без повного і всебічного з`ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення цього спору.
У той же час суд касаційної інстанції у силу положень статті 341 КАС України обмежений у праві встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
За змістом статті 353 КАС України, підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо, зокрема, суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої   статті 328   цього Кодексу.
Як обумовлено частиною четвертою статті 353 КАС України, справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
Оскільки порушення норм процесуального права вперше допущено судом першої інстанції, то Суд приходить до висновку, що оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню, а справа направленню на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.
На підставі викладеного Суд приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, судові рішення - скасуванню, а справа - направленню на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.
Під час нового розгляду справи судам необхідно взяти до уваги викладене у мотивувальній частині цієї постанови, встановити наявність підстав застосування та співмірність обраного заходу реагування тим порушенням, які виявлені та неусунуті. Судове рішення, на підставі встановлених обставин та зібраних доказів, повинно містити обґрунтування, чому суд приймає або відхиляє той чи інший доказ, з наданням правової оцінки усім доводам сторін в межах заявленого позову.
Висновки щодо розподілу судових витрат
З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 356, 359 КАС України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» в особі Відокремленого підрозділу готелю «Оберіг» Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» - задовольнити.
2. Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 вересня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2020 року - скасувати.
3. Справу № 640/4090/20 направити на новий судовий розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді	В.М. Соколов Л.О. Єресько   А.Г. Загороднюк