Ухвала
Іменем України
 
18 лютого 2021 року
м. Київ
Справа № 522/14784/20
Провадження № 51-730 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                   ОСОБА_1 ,
суддів                                               ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 23 грудня 2020 року про повернення апеляційних скарг.
Зміст судових рішень і встановлені судами першої  та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Приморського районного суду м. Одеси від 17 вересня 2020 року затверджено угоду, укладену 26 серпня 2020 року, про визнання винуватості між обвинуваченим ОСОБА_5 та прокурором. 
ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, та призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі, з позбавленням права займати посади, безпосередньо пов`язані зі зберіганням, обробкою, продажом (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих матеріальних цінностей на підприємствах, в установах, організаціях будь-яких форм власності строком на 1 рік. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_5 від відбування основного покарання з випробуванням строком на 2 роки з покладанням обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України.
На вказаний вирок ОСОБА_4 та ОСОБА_6 подали апеляційні скарги,  які ухвалою Одеського апеляційного суду від 23 грудня 2020 року повернуто на підставі п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК України.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі ОСОБА_4 ставить питання про скасування ухвали Одеського апеляційного суду від 23 грудня 2020 року у зв`язку з істотними порушеннями норм процесуального права. Зазначає, що апеляційний суд прийшов до помилкового висновку про відсутність у нього права на апеляційне оскарження, оскільки вирок щодо ОСОБА_5 стосується прав і інтересів ОСОБА_4 , оскільки його можливо ідентифікувати зі змісту вироку суду першої інстанції. 
Також ОСОБА_4 вважає, що оскаржувану ухвалу апеляційного суду постановлено незаконним складом суду, оскільки існували обставини, які виключали участь судді ОСОБА_7 у кримінальному провадженні.
Крім цього, ОСОБА_4 у касаційній скарзі зазначає про незаконність вироку Приморського районного суду м. Одеси від 17 вересня 2020 року та порушення вимог закону, допущені при його ухваленні 
Мотиви суду
Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження потрібно відмовити з огляду на таке.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Положеннями ст. 424 КПК України визначено судові рішення, які можуть бути оскаржені в касаційному порядку. Оскільки вирок Приморського районного суду м. Одеси від 17 вересня 2020 року не переглядався по суті в апеляційному порядку, адже подані апеляційні скарги було повернуто, то доводи касаційної скарги ОСОБА_4 про його незаконність не можуть бути предметом перевірки на даний час в порядку касаційної процедури.
Стосовно доводів скарги щодо порушень, допущених апеляційним судом при вирішенні питання про повернення апеляційної скарги ОСОБА_4 , колегія суддів Верховного Суду вважає їх необґрунтованими.
Пунктом 10 ч. 1 ст. 393 КПК України передбачено право інших осіб на апеляційне оскарження.
Повертаючи апеляційну скаргу ОСОБА_4 , апеляційний суд послався на правовий висновок, сформульований в постанові Об`єднаної Палати Верховного Суду від 18 травня 2020 року (справа № 639/2837/19), відповідно до якого, вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою іншої особи на вирок на підставі угоди, суддя-доповідач має впевнитись, що у тексті вироку зазначено такі дані, які прямо вказують на дану конкретну особу, або визнані встановленими такі обставини, які дозволяють апеляційному суду з впевненістю ідентифікувати іншу особу, й цей вирок стосується прав, свобод та інтересів цієї іншої особи.
Як убачається з копії оскаржуваної ухвали, апеляційний суд вказав, що у вироку Приморського районного суду м. Одеси від 17 вересня 2020 року щодо ОСОБА_5 не міститься даних, які б давали можливість ідентифікувати певну особу як ОСОБА_4 , а також не встановлено жодних даних, які б вказували на те, що цей вирок стосується його прав, свобод та законних інтересів. Те, що у вироку вказано займану посаду невстановленої особи, не дає можливості ідентифікувати цю особу без дослідження відповідних доказів. З таким висновком апеляційного суду погоджується і колегія суддів Верховного Суду.
Також апеляційний суд умотивовано вказав, що вирок Приморського районного суду м. Одеси від 17 вересня 2020 року на підставі угоди щодо ОСОБА_5 не має преюдиціального значення при розгляді кримінальних проваджень щодо інших осіб.
Доводи касаційної скарги про незаконність складу суду в апеляційному суді колегія суддів також вважає безпідставними.
Обґрунтовуючи ці доводи касаційної скарги, ОСОБА_4 зазначає, що у нього існують сумніви щодо законності визначення судді-доповідача, який прийняв рішення про повернення апеляційної скарги, зокрема з причин порушення строку надходження апеляційної скарги на розподіл, а також з причин попередніх самовідводів інших суддів. Проте скаржник не наводить жодних конкретних порушень, допущених при визначенні судді-доповідача в порядку ч. 3 ст. 35 КПК України, а також не зазначає конкретних обставин, які в силу положень ст. 75 КПК України виключають участь цього судді в кримінальному провадженні.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції, правильно встановивши, що, ОСОБА_4 не відноситься до осіб, які в силу положень п. 10 ч. 1 ст. 393 КПК України мають право на апеляційне оскарження вироку Приморського районного суду м. Одеси від 17 вересня 2020 року щодо ОСОБА_5 , на підставі п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК України, дійшов обґрунтованого висновку про те, що апеляційна скарга підлягає поверненню, з чим погоджується і колегія суддів Верховного Суду.
Отже, з касаційної скарги та наданих судових рішень убачається, що підстав для її задоволення немає.
Тому, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 23 грудня 2020 року про повернення апеляційних скарг.
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_1                                        ОСОБА_2                                          ОСОБА_3