ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2021 року	Львів	Справа № 2а-8336/10/1370 пров. № А/857/15368/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді:                                        Глушка І.В.,
суддів:                                                             Довгої О.І., Запотічного І.І., 
за участю секретаря судового засідання:    Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2020 року, ухвалене суддею Сасевич О.М. у м.Львові о 09:58, повний текст якого складений 24 листопада 2020 року, у справі № 2а-8336/10/1370 за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, -
                                                         ВСТАНОВИВ:

17 вересня 2010 року позивач – Державна податкова інспекція у Франківському районі м.Львова звернувся в суд з позовною заявою до відповідача – ОСОБА_1 , вимогами якої є стягнення податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в розмірі 62090,00 грн (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог – т.1 а.с.61).
Позовні вимоги обгрунтовує тим, що гр. ОСОБА_1   здійснив першу державну реєстрацію двох транспортних автомобілів марки CITROEN JUMPER та Mercedes-Benz, сплатив податок з власників транспортних засобів на загальну суму 62090,00 грн згідно з квитанціями, які зберігались в реєстраційній справі ДАІ. Однак, згідно листа Західного ГРУ «Приватбанку`від 16.07.2010 №2867 факт перерахування коштів на рахунок місцевого бюджету Франківського району міста Львова не підтверджується. Відсутність доказів зарахування вказаного податку в дохід державного бюджету слугувала підставою для його стягнення з відповідача  податковим органом в примусовому порядку.
Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 02 березня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 06 квітня 2017 року, у задоволенні позову Державної податкової інспекції у Франківському районі м.Львова відмовлено повністю.
За наслідками касаційного розгляду адміністративної справи постановою Верховного Суду від 19 травня 2020 року касаційну скаргу Залізничної об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області задоволено частково; постанову Львівського окружного адміністративного суду від 02 березня 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 06 квітня 2017 року у справі                      №2а-8336/10/1370 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. 
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 25 червня 2020 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, відповідно до ст. 52 КАС України допущено заміну позивача правонаступником – Головним управлінням ДПС у Львівській області.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2020 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Рішення мотивоване тим, що ніхто не може здійснити державну реєстрацію транспортного засобу без попередньої сплати за нього податку з власників транспортних засобів. Реєстрація транспортного засобу без сплати встановленого законом податку тягне за собою відповідальність не відповідача, а посадових осіб Львівського ВРЕР УДАІ ГУМВС України у Львівській області, які здійснили таку реєстрацію. Крім того, судом встановлено, що у зв`язку із недотриманням позивачем порядку здійснення заходів щодо стягнення з відповідача податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, заявлені контролюючим органом кошти до стягнення не набули статусу податкового боргу.
Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі, аналогічних викладених у позовній заяві. Просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, з наступних підстав.
Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що згідно з даними УДАІ ГУМВС України у Львівській області на ім`я ОСОБА_1 25.09.2009 зареєстровано транспортні засоби: CITROEN JUMPER, 2001 року випуску,                  д.н.з. НОМЕР_1 та MERCEDES BENZ 814, 1997 року випуску, д.н. НОМЕР_2 .
З розрахунку суми податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів при першій реєстрації транспортного засобу вбачається, що відповідач повинен був сплатити у загальному 62090,00 грн податку з власників транспортних засобів.
Відповідно до довідок ДПІ у Франківському районі м.Львова №20425/17-115 від 17.09.2010, №2775/9/19-028 від 10.02.2011 податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів до місцевого бюджету 25.09.2009 у сумі 19600,00 грн та у сумі 42490,00 грн не надходив.
З огляду на наведене, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості з податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів  в розмірі 62090,00 грн. 
Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та процесуального права, з огляду на таке.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів», чинного на час виникнення спірних правовідносин, платниками податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів є громадяни України, іноземні громадяни та особи без громадянства (далі - фізичні особи), які здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію транспортних засобів та/або мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні транспортні засоби, які відповідно до статті 2 цього ж Закону є об`єктами оподаткування.
Згідно з ст.3 цього Закону перша реєстрація в Україні - це реєстрація транспортного засобу в Україні, яка здійснюється уповноваженими державними органами України вперше щодо цього транспортного засобу.
Відповідно до ч. 1 ст.5 цього Закону податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів сплачується фізичними особами перед проведенням першої реєстрації в Україні, реєстрацією, перереєстрацією транспортних засобів, а також перед технічним оглядом транспортних засобів щорічно або один раз за два роки, але не пізніше першого півріччя року, в якому провадиться технічний огляд.
Згідно із ч.ч.5-8 ст.6 Закону № 1963-ХІІ, сума податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що сплачується фізичними особами, обчислюється за ставками, визначеними у статті 3 цього Закону. У разі виявлення юридичних чи фізичних осіб, які не сплачували податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вони зобов`язані сплатити податок не більш як за три попередні роки. Перерахування неправильно сплаченого податку допускається не більш як за три попередні роки. Органи, що здійснюють державну реєстрацію транспортних засобів, зобов`язані щомісячно повідомляти податкові органи про транспортні засоби, зареєстровані або зняті з реєстрації протягом попереднього місяця, за формою, затвердженою центральним податковим органом України, та їх власників.
Позивач вважає, що відповідно до вимог ст. ст. 1, 5 даного Закону ОСОБА_1 є платником податку з власників транспортних засобів при першій реєстрації в Україні і зобов`язаний сплатити податок з власників транспортних засобів до місцевого бюджету Франківського району м. Львова в сумі 62090,00, 00 грн.
Відповідно до статей 2, 10 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» (який був чинним на час виникнення спірних правовідносин та у відповідній редакції) завданням органів державної податкової служби є здійснення контролю за додержанням податкового законодавства, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів, державних цільових фондів податків і зборів (обов`язкових платежів), а також неподаткових доходів, установлених законодавством.
Пунктом 11 статті 10 вказаного Закону було передбачено, що державні податкові інспекції в районах подають до судів позови до підприємств, установ, організацій та громадян про визнання угод недійсними і стягнення в дохід держави коштів, одержаних без установлених законом підстав, а також про стягнення заборгованості перед бюджетом і державними цільовими фондами за рахунок їх майна.
Як зазначено вище, відповідно до ст. 1 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів» платниками податку з власників транспортних засобів є юридичні та фізичні особи, які здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію транспортних засобів.
Відповідно до п. 3 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 № 1388 (в редакції, чинній на час реєстрації зазначених вище автомобілів) державна реєстрація транспортних засобів проводиться в числі іншого, з метою здійснення контролю за дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів.
Відповідно до ч. 4 п. 8 цього Порядку державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів, а також внесення в установленому порядку інших платежів.
Відповідно до п.3.4 Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.08.2010 року № 379, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27.01.2011 за № 123/18861, працівниками РЕП ДАІ здійснюється контроль за внесенням обов`язкових платежів власниками транспортних засобів, у тому числі податку з власників транспортних засобів.
Згідно з ч. 6 ст. 5 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів» фізичні особи - платники податку зобов`язані пред`являти органам, що здійснюють першу реєстрацію в Україні транспортних засобів, квитанції або платіжні доручення про сплату податку. 
За правилами п. 3.11 зазначеної вище Інструкції після проведення всіх перевірок у заяву про реєстрацію транспортного засобу уповноваженою посадовою особою РЕП ДАІ, яка приймає рішення, вноситься чіткий запис про прийняте щодо реєстрації транспортного засобу рішення, яке підтверджується підписом із зазначенням П.І.Б. та дати.
Частиною 6 ст. 5 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів» встановлено, що у разі відсутності документів про сплату податку перша реєстрація в Україні транспортних засобів не проводиться.
Враховуючи наведені вище правові норми, колегія суддів дійшла висновку, що ніхто не може здійснити державну реєстрацію транспортного засобу без попередньої сплати за нього податку з власників транспортних засобів.
Крім того, пунктом 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів передбачено, що державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення транспортних засобів.
Згідно з п. 3.1 Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них для проведення реєстрації транспортного засобу посадовими особами РЕП ДАІ приймаються до розгляду письмові заяви власників транспортного засобу.
Як встановлено судом першої інстанції з листа Територіального сервісного центру 4641 РСЦ у Львівській області віл 11.02.2016 №27/13, матеріали на підставі яких проводилась реєстрація, перереєстрація та зняття з обліку транспортних засобів за ОСОБА_1 знищені по закінченню терміну зберігання згідно п.506 наказу МВС України №519 від 2002 року - 5 років (акт списання від 20.02.2015 № 9/830).
З огляду на викладене, колегія суддів вважає правильним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про безпідставність позовних вимог, оскільки здійснення державної реєстрації транспортного засобу не можливе без попередньої сплати за нього податку з власників транспортних засобів.
Водночас судом першої інстанції слушно відзначено, що платник податку не несе відповідальності за дії банківських та кредитних установ, які беруть участь у процесі сплати та перерахування податків до бюджету.
Крім того, судом встановлено, що на час звернення податкового органу з даним позовом, слідчим відділом прокуратури Львівської області була порушена кримінальна справа №181-0290 щодо службових осіб Львівського ВРЕР УДАІ ГУМВС України у Львівській області за ознаками злочинів, передбачених ч.3 ст.364, ч.1 ст.365 КК України.
Кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_2 по ч.3 ст.364 та ч.1 ст.365 КК України, який у той період працював на посаді начальника Львівського відділу реєстраційно-екземенаційної роботи УДАІ ГУМВС України у Львівській області скерована для розгляду у Шевченківський районний суд м.Львова.
Серед переліку транспортних засобів по цій кримінальній справі, оформлених на фізичних осіб, є і транспортні засоби марки MERCEDES BENZ 814 та CITROEN JUMPER, зареєстровані на ОСОБА_1 , за реєстрацію яких не сплачено податку.
Судом встановлено, що дізнавшись про незаконну реєстрацію на своє ім`я автомобілів, необхідність здійснити оплату податку, ОСОБА_1 звернувся до прокуратури Львівської області із заявою про скоєння злочину та притягнення до відповідальності осіб, незаконні дії яких призвели до безпідставної реєстрації транспортного засобу та заподіяння матеріальної шкоди, у вигляді податкового зобов`язання щодо сплати податку з власників транспортних засобів.
З огляду на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 19 травня 2020 року у даній справі, в межах спірних правовідносин підлягають оцінці не лише обставин доведеності факту здійснення першої реєстрації транспортних засобів на ім`я ОСОБА_1 без належної сплати податку з власників транспортних засобів, а й дослідження факту дотримання позивачем процедури узгодження суми податку, заявленої до стягнення з відповідача.
Так, відповідно до Закону України “Про державну податкову службу в Україні” для застосування посадовими особами органів державної податкової служби при оформленні матеріалів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, суб`єктами господарювання - юридичними особами, їх філіями, відділеннями та іншими відокремленими підрозділами (далі – суб`єкти господарювання) розроблено Порядок оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства (затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 10.08.2005 №327, чинного на момент виникнення спірних правовідносин). 
Відповідно до пункту 1.3 Порядку, за результатами проведення невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок фінансово-господарської діяльності суб`єктів господарювання оформляється акт, а в разі відсутності порушень податкового, валютного та іншого законодавства - довідка. Довідка - службовий документ, який стверджує факт проведення невиїзної документальної або виїзної планової чи позапланової перевірки фінансово-господарської діяльності суб`єкта господарювання і є носієм доказової інформації про невстановлення фактів порушень вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб`єктами господарювання.
В розумінні пункту 1.3) статті 1 Закону України “Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 21.12.2000 року №2181-III   (далі -  Закон №2181-III, чинний на момент виникнення спірних правовідносин) податковим боргом (недоїмка) є податкове зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов`язання.
Відповідно до підпункту 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 Закону №2181-III органами, уповноваженими здійснювати заходи з погашення податкового боргу (далі - органи стягнення), є виключно податкові органи, а також державні виконавці у межах їх компетенції.
В силу приписів пункту 6.1 статті 6 Закону №2181-III у разі коли сума податкового зобов`язання розраховується контролюючим органом відповідно до статті 4 цього Закону, такий контролюючий орган надсилає платнику податків податкове повідомлення, в якому зазначаються підстава для такого нарахування, посилання на норму податкового закону, відповідно до якої був зроблений розрахунок або перерахунок податкових зобов`язань, сума податку чи збору (обов`язкового платежу), належного до сплати, та штрафних санкцій за їх наявності, граничні строки їх погашення, а також попередження про наслідки їх несплати в установлений строк та граничні строки, передбачені законом для оскарження нарахованого податкового зобов`язання (штрафних санкцій за їх наявності).
Згідно з пунктами 6.2.1, 6.2.3 статті 6 Закону №2181-III у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов`язання в установлені строки, податковий орган надсилає такому платнику податків податкові вимоги. Податкові вимоги надсилаються:                  а) перша податкова вимога - не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов`язання. Перша податкова вимога містить повідомлення про факт узгодження податкового зобов`язання та виникнення права податкової застави на активи платника податків. Обов`язок погасити суму податкового боргу та можливі наслідки непогашення його у строк; б) друга податкова вимога - не раніше тридцятого календарного дня від дня направлення (вручення) першої податкової вимоги, у разі непогашення платником податків суми податкового боргу у встановлені строки. Друга податкова вимога додатково до відомостей, викладених у першій податковій вимозі, може містити повідомлення про дату та час проведення опису активів платника податків, що перебувають у податковій заставі, а також про дату та час проведення публічних торгів з їх продажу 
В обгрунтування вимог позовної заяви та апеляційної скарги позивач покликається на те, що ОСОБА_1 , як власник транспортних засобів, при їх першій державній реєстрації в Україні не сплатив податок з власників транспортних засобів, покликаючись на інформацію, отриману від Західного ГРУ «Приватбанк» листом від 16.07.2010 №2867. Ці обставини контролюючий орган також підтверджує наданими на розгляд суду довідками від №20425/17-115 від 17.09.2010, №2775/9/19-028 від 10.02.2011, розрахунками суми податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів при першій реєстрації транспортного засобу, інформацією, отриманою від управління Державтоінспекції листом від 09.06.2010 №9/2074.
При цьому, колегія суддів зауважує, що податковий борг виникає в результаті несплати у встановлені строки узгодженого зобов`язання.
Разом з тим, вказуючи на наявність факту несплати відповідачем податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, податковий орган не надав належних доказів проведення перевірки ОСОБА_1 на предмет дотримання ним податкового законодавства та в разі виявлення порушення - його фіксування контролюючим органом у відповідному акті, складеному за наслідками проведення такої перевірки, а також доказів визначення суми податкового зобов`язання шляхом надіслання відповідачу податкового повідомлення-рішення.
Слід зазначити, що праву на звернення контролюючого органу до суду з позовом про стягнення податкового боргу передує надіслання (вручення) ним платнику податків (відповідачу) першої та другої податкових вимог. Обставини, з настанням яких податкова вимога вважається надісланою (врученою) особі, були визначені у підпункті 6.2.4 пункті 6.2 статті 6 Закону №2181-ІІІ. Однак, доказів скерування відповідачу податкових вимог на розгляд суду не надано.
Такі дії (бездіяльність) податкового органу унеможливили використання платником податків встановлених законом способів захисту своїх прав шляхом оскарження в адміністративному/судовому порядку податкових повідомлень-рішень та/або податкових вимог.
Аналіз положень наведених норм свідчить про законодавчо визначений порядок узгодження сум податкового зобов`язання контролюючим органом, як суб`єктом владних повноважень, шляхом прийняття податкових повідомлень. В межах спірних правовідносин контролюючим органом відповідного рішення не приймалось, що виключає визнання податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів податковим боргом, та як наслідок, звернення позивача до суду за його стягненням.
Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 23 січня 2018 року (справа №2а-6598/11/1370, пров. №К/9901/3141/18), від 20 грудня 2018 року (справа                 №2а-942/11/1370), які в силу ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права підлягають врахуванню судом при вирішенні спірних правовідносин.
Таким чином, в даному випадку податковий орган звернувся до суду про стягнення з відповідача суми, яка не набула статусу податкового боргу, що має наслідком відмову в задоволенні позовних вимог.
Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.
Керуючись статтями 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративнгого судочинства України, суд, -
                                                         
                                                        ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2020 року у справі № 2а-8336/10/1370 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий суддя	 	І. В. Глушко 	
судді	 	О. І. Довга 	
 	 	І. І. Запотічний  	
Повне судове рішення оформлене суддею-доповідачем 25.02.2021 згідно з ч.3 ст.321 Кодексу адміністративного судочинства України.