ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 606/950/19	Головуючий у 1-й інстанції Ромазан Л.С. 	
Провадження № 22-ц/817/72/21 	Доповідач - Дикун С.І.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2021 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд у складі: 
Головуючої - Дикун С.І. 
Суддів -  Парандюк Т. С., Храпак Н. М., 
з участі секретаря - Стецюк М.А. 
та учасників справи - представника позивача ОСОБА_1 адвоката Дубового А.М., представника відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 адвоката Ходюк К.М.
       розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №606/950/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Теребовлянського районного суду від 22 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, ухваленого суддею Ромазан Л.С., повне рішення суду складено 30 вересня 2020 року, - 
                                        В С Т А Н О В И В:         
       У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу кредитором спадкодавця. В обгрунтування вимог посилався на те, що відповідно до договору позики від 22.12.2017 року ОСОБА_4 отримано від нього в позику кошти в сумі 30000 доларів США. Вказану суму грошових коштів ОСОБА_4 зобов`язався повернути до 25.02.2018 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, не виконавши взятого на себе зобов`язання щодо повернення грошових коштів. Позивачем направлені претензії кредитора (вимога спадкоємцям боржника) до Теребовлянської державної нотаріальної контори, приватного нотаріуса Теребовлянського районного нотаріального округу Гордєєвої Л.І., ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . Приватним нотаріусом Теребовлянського районного нотаріального округу Гордєєвою Л.І. у відповідь на претензію кредитора зазначено, що у її провадженні знаходиться спадкова справа №244/2018 щодо майна ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , його спадкоємцями є дружина та сини померлого, а саме: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на підставі вищевказаного позивач просить стягнути із відповідачів на його користь по 10000 доларів США, та судовий збір.
       Ухвалою Теребовлянського районного суду від 14 серпня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 в частині позовних вимог до ОСОБА_5 про стягнення позики у розмірі 10000 доларів США залишено без розгляду за заявою позивача.
       Рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 22 вересня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу кредитором спадкодавця відмовлено. 
       В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов та стягнути на його користь із відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 по 10000 доларів США, що еквівалентно 267138,72 грн. з кожного та сплачений судовий збір. В обгрунтування вимог посилається на те, що судом першої інстанції було достовірно встановлено обґрунтованість позовних вимог, однак, суд помилково вважав, що позивачем не доведено належності боржнику-спадкодавцю нерухомого майна та не надано доказів його вартості. 
       У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , інтереси яких представляє адвокат Ходюк К.М., просять апеляційну скаргу залишити без задоволення а рішення суду - без змін. Вказують на те, що суд першої інстанції дотримуючись принципу змагальності обгрунтовано дійшов висновку, що позивачем не подано суду доказів, які б встановлювали належність спадкодавцю ОСОБА_4 будь-якого рухомого чи нерухомого майна. За наявності кількох спадкоємців кожен з них відповідає за борги спадкодавця пропорційно до одержаної ними частки у спадковому майні. Отже, відповідальність спадкоємців за борги спадкодавця носить частковий характер та обмежується вартістю майна, успадкованого особою в межах його дійсної вартості. Позивач не довів належними та допустимими доказами наявності та об`єму спадкового майна після смерті ОСОБА_4 та його вартості. 
       У судовому засіданні представник позивача адвокат Дубовий А.М. підтримав вимоги апеляційної скарги, зіславшись на викладені у ній доводи.
       Представник відповідачів адвокат Ходюк К.М. заперечила апеляційну скаргу, рішення суду вважає законним та обґрунтованим. 
       Розглянувши справу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, заслухавши пояснення учасників апеляційного розгляду справи, колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.        
       Відповідно до ч. 2,5 ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
       Зазначеним вимогам оскаржуване рішення суду не відповідає.
       Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було надано доказів, які б встановлювали належність спадкодавцю ОСОБА_4 будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 майна.
       Колегія суддів не може погодитися із зазначеним висновком суду, з огляду на наступне. 
       Із матеріалів справи вбачається, що 22 грудня 2017 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було укладено договір позики, відповідно до якого ОСОБА_4 позичив у ОСОБА_1 кошти в сумі 30000 доларів США, які зобов`язався повернути останньому до 25 лютого 2018 року. На підтвердження укладеного договору позики ОСОБА_4 видав позивачеві розписку, копія якої долучена до матеріалів справи. Оригінал розписки знаходиться у позивача та був оглянутий у судовому засіданні 22.09.2020 року та про повну відповідність його копії суддею Ромазан Л.С. засвідчено на копії розписки (а.с.6).
       Боржник ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та умови договору не виконав, про що свідчить розписка, яка знаходиться у кредитора. Станом на дату смерті боржника заборгованість за договором позики від 22.12.2017 року становила 30000 доларів США.
       Кредитором ОСОБА_1 у встановлений ч.2 ст.1281 ЦК України строк 27 грудня 2018 року направлені претензії кредитора (вимога спадкоємцям боржника) до Теребовлянської державної нотаріальної контори, приватного нотаріуса Теребовлянського районного нотаріального округу Гордєєвої Людмили Іванівни, ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_7 . Тобто, кредитором ОСОБА_1 дотримано законодавчо визначений строк пред"явлення вимоги до спадкоємців боржника.
       01.03.2019 року приватним нотаріусом Теребовлянського районного нотаріального округу Гордєєвою Л.І. у відповідь на претензію кредитора (вимога спадкоємцям боржника) від 27.12.2018 року зазначено, що у її провадженні знаходиться спадкова справа №244/2018 щодо майна ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 . Син померлого ОСОБА_3 подав заяву про прийняття спадщини за законом. На день смерті з померлим у житловому будинку в АДРЕСА_1 були зареєстровані дружина ОСОБА_2 та син ОСОБА_5 .
       Відповідач ОСОБА_2 станом на 19 грудня 2018 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Теребовлянської міської ради від 11.07.2019 року №09-04 /17/541.
       Враховуючи наведене, до кола спадкоємців ОСОБА_4 входять його дружина ОСОБА_2 , сини ОСОБА_5 , ОСОБА_3 .
       Один із синів боржника спадкодавця ОСОБА_4 - ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Заявлені до нього позивачем вимоги про стягнення 10000 доларів США боргу спадкодавця залишені без розгляду за заявою позивача ухвалою Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 14 серпня 2019 року.
       Згідно із статтею 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
       Спадкування, перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) є підставою для універсального правонаступництва у цивільних правовідносинах. У такому разі відбувається зміна суб`єктного складу у правовідношенні, тобто цивільні правовідносини існують безперервно, не припиняючись, відбувається лише заміна одного із їх учасників.
       Основною метою універсального правонаступництва є збереження стабільності цивільного обороту за допомогою забезпечення заміни третіми особами особи, яка вибула зі складу учасників цивільного обороту.
       За правилом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
       Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.
       Законодавством визначено, що у подібних випадках відбувається припинення одних правовідносин і виникнення інших, при цьому правовідносини за змістом і природою продовжують існувати за основними своїми характеристиками.
       Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, не відмовились від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця.
       При цьому необхідно враховувати, що спадкування це вольовий акт (окрім деяких винятків), яким спадкоємець свідомо приймає рішення про прийняття спадщини або свідомо не користується правом відмовитися від такого прийняття спадщини, тобто безпосереднє волевиявлення або презюмується, якщо особа проживала зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини і не відмовилася від її прийняття, або, якщо законний представник неповнолітньої чи недієздатної особи не відмовився від прийняття спадщини.
       Виходячи з існування вольового критерію, у цивільних правовідносинах прийнято вважати, що кожен спадкоємець діє добросовісно, як добрий господар, який є зваженим, передбачливим і розсудливим під час прийняття юридично значимих рішень та обранні варіанта власної поведінки. Дотримання наведених норм забезпечуватиме стабільність цивільного обороту.
       Судом встановлено і не заперечується сторонами, що відповідачі є спадкоємцями після смерті ОСОБА_4 .
       У ЦК України серед положень про порядок задоволення вимог кредитора спадкодавця в імперативному порядку визначений справедливий баланс між законними інтересами та правомірними очікуваннями кредитора спадкодавця та відповідними, зустрічними їм, інтересами спадкоємців.
       Дотримання цього балансу полягає в тому, щоб забезпечити задоволення вимог кредитора спадкодавця за рахунок спадкового майна, не порушивши майнових прав та інтересів спадкоємців такої особи.
       Визначення цього балансу законодавцем сформульовано таким чином, що спадкоємці боржника повинні відповідати за його зобов`язаннями в межах вартості майна, одержаного у спадщину. 
       Зокрема, за правилом частини першої статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.
       Спадкування є способом безоплатного набуття майна, а тому стягнення боргів спадкодавця з його спадкоємців в межах вартості отриманої спадщини є справедливим по відношенню до законних інтересів та правомірних очікувань кредитора.
       Урахування вартості спадщини дає підстави стверджувати, що спадкоємець може задовольнити вимоги кредитора спадкодавця за рахунок іншого власного майна, що не входить до складу спадщини, якщо успадковане майно становить для спадкоємця більший інтерес, ніж те власне майно, яке спадкоємець може передати кредитору в рахунок погашення заборгованості.
       Ці висновки повністю узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 25.04.2018 у справі №645/3265/13-ц.
       Отже, обов`язок спадкодавця ОСОБА_4 щодо сплати заборгованості за договором позики із ОСОБА_1 від 22 грудня 2017 року не припинився внаслідок його смерті і перейшов до його спадкоємців. 
       Зважаючи на наведене, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_1 вправі вимагати з відповідачів стягнення суми заборгованості за договором позики. Обов`язок спадкоємців боржника перед позикодавцем (кредитором) полягає у поверненні сум за позикою, що виникли до дня смерті спадкодавця, але в межах вартості одержаного у спадок майна та відповідно до розміру часток кожного з них.
       Установивши, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відповідно до порядку, визначеного нормами ЦК України прийняли спадщину, і їх частки у спадщині є рівними, а позивач пред`явив свої вимоги до спадкоємців боржника своєчасно, у встановлений статтею 1281 ЦК України строк, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу в межах заявлених позовних вимог по 10000 доларів США, що еквівалентно 267138,72 грн. з кожного в межах вартості одержаного у спадок майна. 
       Встановивши наявність порушеного права позивача на повернення позики, факт прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 відповідачами, суд відмовив у позові з огляду на ненадання позивачем доказів належності спадкодавцю спадкового майна та вартості отриманого спадкоємцями ОСОБА_2 і ОСОБА_3 спадкового майна.
       В той же час, суд першої інстанції не врахував, що згідно принципу змагальності цивільного процесу, закріпленого у статтях 12, 81 ЦПК України, за яким кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, - доводити наявність та обсяг спадкового майна та його вартість повинен спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна.
       Подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 18 вересня 2019 року у справі № 640/6274/16-ц та від 29 січня 2020 року у справі № 496/4363/15-ц.
       Тому висновок суду про відмову в позові з тих підстав, що позивачем не надано доказів, які підтверджують наявність та вартість спадкового майна, суперечать вимогам процесуального закону, оскільки суд безпідставно поклав обов`язок доказування наведених обставин на позивача.
       Заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо безпідставності висновків суду першої інстанції про відсутність даних про склад спадкової маси. 
       Апеляційним судом установлено, що на момент смерті ОСОБА_4 йому належало наступне майно: 
земельна ділянка кадастровий номер 6125080500:02:001:0014 площею 2,8532 га із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Буданівської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 80383.47 грн;
земельна ділянка кадастровий номер 6125081100:01:001:0263 площею 2,6243 га із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Вербовецької сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 88738.58 грн;
земельна ділянка кадастровий номер 6125081100:01:001:1073 площею 0,1644 га із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Вербовецької сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 4912,86 грн;
земельна ділянка кадастровий номер 6125085200:02:001:0098 площею 0.25 га із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована у АДРЕСА_1 ;
земельна ділянка кадастровий номер 6125085200:02:001:0101 площею 0,332 га із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташована у с.Ласківці Теребовлянського району Тернопільської області;
земельна ділянка кадастровий номер 6125085200:01:001:0017 площею 0,5 га із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташована у с.Ласківці Теребовлянського району Тернопільської області;
житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідною Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, і така інформація є загальнодоступною.
Із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, інформація з якого є в загальному доступі, спадкодавець ОСОБА_4 був засновником приватного агропромислового підприємства «Богдан», ідентифікаційний код юридичної особи - 31422409, розмір внеску спадкодавця ОСОБА_4 - 5100,00 грн., що становить 51 % у статутному фонді; А також ОСОБА_4 був засновником Фермерського господарства «С-Богдан», ідентифікаційний код юридичної особи - 40961971, розмір внеску спадкодавця ОСОБА_4 - 1000000,00 грн., що становить 100 % у статутному фонді.
       Заперечення представника відповідачів щодо прийняття апеляційним судом поданої позивачем інформації щодо об`єму та вартості спадкового майна після смерті ОСОБА_4 як нових доказів не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки інформація із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна; Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є загальнодоступною, що не заперечувалось представником відповідачів адвокатом Ходюк К.М. у судовому засіданні апеляційного суду 12 січня 2021 року. Окрім того, встановлення обсягу спадкового майна та його вартості для визначення меж відповідальності спадкоємців відповідно до частини 1 статті 1282 ЦК України є обов`язком суду апеляційної інстанції, який із дотриманням вимог ст. 12, 13 ЦПК України повинен встановити вказані обставини від чого помилково самоусунувся суд першої інстанції. Саме такий правовий висновок закладений у постанові Верховного Суду від 19 лютого 2020 року по справі №607/98/17 у справі з подібними правовідносинами.
       Відсутність в матеріалах справи даних про ринкову вартість успадкованих земельних ділянок і житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами не може бути підставою відмови у позові, оскільки успадковані статутні внески та встановлена нормативна оцінка земельних ділянок перевищують вартість боргових зобов`язань спадкодавця. За необхідністю, оцінка іншого нерухомого майна може відбутися на стадії виконання. З урахуванням наведеного, важливості та необхідності оцінки майна у даній справі, а також оскільки клопотання про проведення судової оціночно-земельної та оціночно-будівельної експертизи було подане стороною позивача безпосередньо у судовому засіданні апеляційного суду після оголошеної перерви, з порушенням процесуальних вимог ст.367 ЦПК України щодо його подання, колегія суддів відмовила у такому клопотанні.
       Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 є законними та підлягають задоволенню шляхом стягнення суми боргу в межах вартості успадкованого майна з урахуванням заявлених позовних вимог та у їх межах.
       Згідно із п.4 ч. 1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
       Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального і порушив норми процесуального права та дійшов помилкового висновку про відмову у позові.
       За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу - задоволенню.
       На підставі ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача належить стягнути судові витрати, понесені по сплаті судового збору, в сумі 5342,78 грн за розгляд справи в суді першої інстанції та 8014,17 грн за подання апеляційної скарги, а на загальну суму — 13356,95 грн, по 6678,48 грн з кожного.

       Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд ,- 
                                       П О С Т А Н О В И В:
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. 
Рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 22 вересня 2020 року скасувати.
       Ухвалити нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу кредитором спадкодавця задовольнити.
       Стягнути із ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в межах вартості майна, одержаного у спадщину після ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 (м.Бучач, Бучацького району Тернопільської області, РНОКПП НОМЕР_2 ) 10000 (десять тисяч) доларів США, що еквівалентно 267138,72 грн. (двісті шістдесят сім тисяч сто тридцять вісім грн 72 коп) заборгованості за договором позики від 22 грудня 2017 року.
       Стягнути із ОСОБА_3 (с.Ласківці, Теребовлянського району Тернопільської області, РНОКПП НОМЕР_3 ) в межах вартості майна, одержаного у спадщину після ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 (м.Бучач, Бучацького району Тернопільської області, РНОКПП НОМЕР_2 ) 10000 (десять тисяч) доларів США, що еквівалентно 267138,72 грн. (двісті шістдесят сім тисяч сто тридцять вісім грн 72 коп) заборгованості за договором позики від 22 грудня 2017 року.
       Стягнути із ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (м.Бучач, Бучацького району Тернопільської області, РНОКПП НОМЕР_2 ) 6678,48 грн судового збору, сплаченого за розгляд справи в судах першої та апеляційної інстанцій.
       Стягнути із ОСОБА_3 (с.Ласківці, Теребовлянського району Тернопільської області, РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (м.Бучач, Бучацького району Тернопільської області, РНОКПП НОМЕР_2 ) 6678,48 грн судового збору, сплаченого за розгляд справи в судах першої та апеляційної інстанцій.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
       Повний текст постанови складено 16 січня 2021 року.
Головуючий Дикун С.І.
Судді: Парандюк Т.С.
Храпак Н.М.