Справа № 339/350/20 
Провадження № 33/4808/134/21 
Категорія ст.124КУпАП  
Головуючий у 1 інстанції Головенко  О. С. 
Суддя-доповідач Васильєв 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2021 року м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П., 
за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_2 
розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Болехівського міського суду Івано-Франківської області від 01 лютого 2021 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, працюючого адвокатом АБ «Михайло Форович»
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.
Провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП закрито на підставі ст. 247 п.1 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в сумі 454 ( чотириста п`ятдесят чотири) гривень.

                                                   в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що 02 листопада 2020 року о 13 год. 45 хв. ОСОБА_1 , в порушення вимог п.2.3б, 10.9, ПДР України, керуючи автомобілем Toyota Avensis, д.н.з. НОМЕР_1 , на площі Малий ринок, 9 в м. Болехів Івано-Франківської області та рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем ВАЗ 21150 д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався позаду. В результаті ДТП обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
На вказану постанову суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вважає постанову суду незаконною та необґрунтованою, винесену з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки суд неповно та односторонньо підійшов до з`ясування фактичних обставин справи та оцінки їх доказами.
Вказує на те, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути прийнятий судом за основу доказу, оскільки його висновки суперечать фактичним обставинам, які залишились поза увагою суду.
Звертає увагу на те, що його автомобіль не рухався, а перебував в статичному стані під час зіткнення з автомобілем ОСОБА_2 , що підтверджується характером розташування слідів потертостей, які знаходяться на задній боковій частині бамперу його автомобіля зліва та на лівій боковій частині бампера автомашини ОСОБА_2 , що свідчить про взаємне розташування автомашин під час зіткнення, яке відбулось по дотичній лінії, що виключає рух його автомобіля заднім ходом.
Вважає, що твердження суду про наявність механічних пошкоджень є надуманою обставиною, оскільки спростовується самою схемою наслідків ДТП, на якій зазначено тільки пошкодження лакокрасочного покриття, фототаблицями огляду транспортних засобів, на яких чітко відображено потертості на бамперах обох автомобілів.
Жодних змін (пошкоджень) в структурі пластику не було, що виключає пряме зіткнення автомобілів.
Посилання суду на інші перечисленні докази не можуть засвідчувати про будь яку динаміку руху його автомобіля, а пояснення іншого учасника ДТП та працівника поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення, є поясненнями зацікавлених осіб і не можуть бути поставлені судом в основу звинувачення як допустимий доказ.
Вважає, що його вина у вчиненні правопорушенні за ст.124 КУпАП не доведена належними доказами, ґрунтується на припущеннях, а тому всі сумніви повинні тлумачитись судом на його користь, оскільки забезпечення доведеності вини є однією з основних засад судочинства.
Крім того, апелянт зазначив, що 28.01.2021 року під час чергового судового засідання, після дослідження обставин справи, судом було оголошено, що розгляд справи завершено і суд виходить в нарадчу кімнату, а постанова суду буде оголошена на наступний день 29.01.2021 року о 8 год. 30 хв.  
29.01.2021 року, коли він прийшов на проголошення рішення суду, його повідомили про те, що 28.01.2021 року за його відсутності було прийнято рішення про відновлення слухання справи, яка призначена на 01.02.2021 року.
01.02.2021 року в судове засідання з`явився свідок працівник поліції  ОСОБА_3 , хоча напередодні головуючим було прийнято рішення про недоцільність повторного виклику його в судове засідання. Після допиту свідку, судом повторно було оголошено про закінчення розгляду справи і в цей же день проголошено постанову суду.
Апелянт вказує на те, що подане ним клопотання про закриття провадження по справі належно судом не розглянуто і рішення щодо нього в процесі розгляду справи прийнято не було.
За наведених обставин, просить постанову суду скасувати та прийняти нову постанову суду, якою провадження в справі закрити у зв`язку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив скасувати постанову суду першої інстанції і закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, потерпілого ОСОБА_2 , який просив відмовити у задоволенні апеляції та залишити постанову суду першої інстанції без змін, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляції, вважаю, що скарга на постанову суду не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини адміністративного правопорушення, належним чином мотивував свої висновки щодо доведеності вини ОСОБА_1 та призначив йому справедливе стягнення, яке відповідає особі правопорушника та характеру вчиненого правопорушення.
Постанова суду відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, і містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане правопорушення та прийняте по справі рішення.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 500024 від 02.11.2020 року вбачається, що 02 листопада 2020 року о 13 год. 45 хв. ОСОБА_1 , в м. Болехів  площа Малий Ринок,9, рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем ВАЗ 21150 д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався позаду. В результаті ДТП обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, в порушення вимог п.2.3б, 10.9, ПДР України, та вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.
Протокол складено уповноваженою особою – начальником СРПП №1 Долинського ВП старшим лейтенантом поліції Тодось Ю.В., підписаний правопорушником та особою, яка склала даний протокол. 
Правопорушнику було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та повідомлено про розгляд справи в суді м. Болехів, про що свідчить власноручний підпис ОСОБА_1 .
Посвідчення водія у ОСОБА_1 було вилучено працівником поліції та видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом.
У графі пояснення особи , яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення ОСОБА_1 зазначив, що з обставинами ДТП, які викладені в описовій частині фабули не згідний, додаткові пояснення про обставини ДТП буде дано в суді.

До протоколу про адміністративне правопорушення долучена схема дорожньо-транспортної пригоди, яка складена у відповідності до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року N 1395.
На вказаній схемі зафіксоване розташування транспортного засобу ВАЗ-21150, д.н.з. НОМЕР_2 , після дорожньо-транспортної пригоди, місце зіткнення автомобілів, особливості дорожньої розмітки, відповідні результати виміру відстаней, які мають важливе значення для встановлення обставин дорожньо-транспортної пригоди.
Вищевказані дані схеми дорожньо-транспортної пригоди повністю узгоджуються з поясненнями учасників ДТП – ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо місця зіткнення транспортних засобів та суспільно-небезпечних наслідків у виді пошкодження транспортних засобів.
Зокрема, враховуючи дані Схеми  місця ДТП та розташування автомобіля ВАЗ-21150, д.н.з. НОМЕР_2 , після дорожньо-транспортної пригоди, місце зіткнення автомобілів  в м. Болехів на площі Малий Ринок магазин «Орфей», 9, після дорожньо-транспортної пригоди, характер ушкоджень транспортних засобів, необхідно прийти до висновку, що зіткнення транспортних засобів відбулось в той час, коли автомобіль марки TOYOTA AVENSIS, д.н.з. НОМЕР_1 , здійснював рух заднім ходом.
Апеляційний суд приймає до уваги, що вищевказана схема місця ДТП підписана водієм автомобіля ВАЗ 21150 д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2   і не підписана ОСОБА_1 . 

Вищевказані дані схеми ДТП повністю узгоджуються з даними протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності, відповідно до якого водій ОСОБА_1 в порушення правил рухаючись транспортним засобом заднім ходом, не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем ВАЗ 21150 д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався позаду, в наслідок чого ним порушено вимоги п.2.3б, 10.9, ПДР України, та вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

У  вищевказаній схемі дорожньо-транспортної пригоди зазначено перелік видимих (зовнішних) пошкоджень транспортних засобів, отриманих внаслідок ДТП, відповідно до якого в автомобілі ВАЗ-21150, д.н.з. НОМЕР_2 , пошкоджений задній бампер та лакофарбове покриття; в автомобілі TOYOTA AVENSIS, д.н.з. НОМЕР_1 ,, пошкоджено задній бампер та лакофарбове покриття.
У даній схемі ДТП вказано дані страхового полісу на автомобіль ВАЗ-21150, д.н.з. НОМЕР_3 , та вказано про недійсність страхового полісу на автомобіль TOYOTA AVENSIS, д.н.з. НОМЕР_1 .  
Вищевказані пошкодження транспортних засобів повністю відповідають поясненням потерпілого ОСОБА_2 щодо механізму зіткнення транспортних засобів
Судом першої інстанції ОСОБА_4 надав пояснення, згідно яких він судовому засіданні суду першої інстанції вину не визнав та подав клопотання про закриття провадження у справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП. При цьому, апелянт вказував на те, що обставини ДТП, вказані в протоколах, спотворені та не відповідають дійсності, а в матеріалах відсутні належні та допустимі докази, які б вказували на наявність в його діях складу адміністративних правопорушень. 
ОСОБА_1 вказував на те, що автомобіль був припаркований у належному місці і не створював перешкод для руху інших транспортних засобів, його автомобіль не рухався під час зіткнення з автомобілем ОСОБА_2 . Вказував на те, що характер розташування слідів потертостей на задній боковій частині бампера його автомобіля та лівій боковій частині бампера автомобіля ОСОБА_2 , які вказують на взаємне розташування автомобілів під час зіткнення, що відбулося по дотичній лінії, що виключає рух його автомобіля заднім ходом.  ОСОБА_1 сів за кермо, пересвідчився у відсутності перешкод та безпечності подальшого руху, здійснив маневр розвороту та почав рух в напрямку виїзду з території ринку. Проїхавши 15 метрів від місця паркування, помітив, що з лівої сторони, по ходу його руху на відстані 4-5 метрів стоїть автомобіль марки ВАЗ 21150 д.н.з. НОМЕР_2 , а біля нього невідомий чоловік, помахом руки дає сигнал про зупинку. На його вимогу зупинився та підійшов до нього. Чоловік стояв біля свого автомобіля та повідомив, що коли він рухався автомобілем заднім ходом та порівнявся з задньою частиною його автомобіля, то він ніби задньою частиною свого автомобіля (бампером) несподівано для нього в`їхав в бокову частину його автомобіля (бампер), чим пошкодив лакофарбове покриття та завдав шкоду на суму 500 грн. Потертості лакофарбового покриття на обох автомобілях свідчили про те, що вони утворилися внаслідок незначного зіткнення, оскільки саме лакофарбове покриття пошкоджене не було. 
ОСОБА_1 вважав, що водій ВАЗ 21150 д.н.з. НОМЕР_2 проявив неуважність та рухаючись автомобілем заднім ходом по дотичній лінії відносно задньої частини його автомобіля, який перебував в статичному стані, порушив ПДР України та допустив зіткнення транспортних засобів.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 надав аналогічні пояснення, стверджуючи, що  02 листопада 2020 року , керуючи транспортним засобом макри Toyota Avensis, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить йому на праві власності, він припаркував автомобіль на площі Малий ринок м. Болехів біля магазину «Орфей 2», після чого відлучився на нетривалий час. Повернувшись до  автомобіля, він з метою виконання маневру розвороту, здав назад приблизно на два метри та почав рух вперед в напрямку виїзду з території ринку. Ніяких перешкод для руху в нього не було, ніякі машини не заважали йому здійснити розворот та виїхати з території ринку. Однак, коли він почав виїжджати то побачив потерпілого ОСОБА_2 , який махав йому руками. Він зупинив транспортний засіб та  дізнався від ОСОБА_2 що нібито пошкодив його транспортний засіб, коли рухався заднім ходом. Вони разом оглянули транспортні засоби та виявили незначні потертості лакофарбового покриття на транспортних засобах.  
ОСОБА_2 запропонував відшкодувати всі збитки за рахунок страхової компанії. Однак, у зв`язку з тим, що в нього закінчувався страховий договір на транспортний засіб та враховуючи, що він не був причетний до дорожньо-транспортної пригоди, то він не погодився і вони стали сперечатися між собою та вирішали викликати працівників поліції.
Працівники поліції склали протокол про адміністративне правопорушення на нього та ОСОБА_2 .  
Вказував, що він місце пригоди не покидав, а  припаркувався на невеликий відстані від місця зіткнення, що підтверджує його присутність на місці пригоди огляду ДТП працівниками поліції. На місце пригоди прибули працівники поліції та оглянули місце ДТП, безпідставно склали протокол за ст. 124КУпАП.
Таким чином, зі змісту показань ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційної інстанції вбачається, що він не заперечує наявність дорожньо-транспортної пригоди на площі Малий ринок м. Болехів біля магазину «Орфей 2» 02.11.2020 року та те, що відбулось зіткнення автомобіля марки  ВАЗ 21150 д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 з транспортним засобом  марки TOYOTA AVENSIS, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить йому на праві власності. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 стверджує, що виїжджаючи   з місця парковки не бачив автомобіль потерпілого і не помітив момент зіткнення транспортних засобів.  Вважає, що у вчинені ДТП винен водій ОСОБА_2 , який допускаючи необережність, керуючи транспортним засобом  марки  ВАЗ 21150 д.н.з. НОМЕР_2 , рухаючись заднім ходом вчинив зіткнення з автомобілем марки TOYOTA AVENSIS, д.н.з. НОМЕР_1 , який був припаркований біля магазину, а потім намагався перекласти вину за дорожньо-транспортну пригоду на нього та дочекавшись коли він розпочне виїзд, безпідставно звинуватив його у вчиненні правопорушення, яке він не вчиняв. 
Апеляційний суд приймає до уваги, що зі змісту показань ОСОБА_1 вбачається, що він керував транспортним засобом без наявності договору обов`язкового страхування, не помітив зіткнення транспортних засобів і дізнався про дорожньо-транспортну пригоду від потерпілого ОСОБА_2 , припаркував пошкоджений транспортний засіб недалеко від місця зіткнення транспортним засобів, чим ускладнив встановлення обставин дорожньо-транспортної пригоди.   
Вищевказані обставини викликають недовіру до показань ОСОБА_1 та свідчать про те, що його показання стосовно обставин дорожньо-транспортної пригоди не ґрунтуються на припущеннях та носять вірогідний характер. 

Відповідно до письмових пояснень водія ОСОБА_2 (а.с.3) 02.11.2020 року  близько 13 год.45 хв. виїжджав автомобілем ВАЗ-21150, д.н.з. НОМЕР_2 , з парковки магазину «Едем» заднім ходом включивши габаритні вогні, зупинившись для розвороту, як в цей момент водій Toyota Avensis, д.н.з. НОМЕР_1 , не переконавшись у безпечності маневру, в`їхав в лівий задній бампер. Він відчув поштовх, зупинився на місці зіткнення і включив аварійку, а водій іншої машини розвернувся на виїзд та поїхав з місця ДТП, але через 20 хвилин повернувся. Він викликав працівників поліції. пояснення ним написані власноручно, в чому ОСОБА_2 розписався.
В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_2 надав аналогічні пояснення та стверджував, що саме дії  ОСОБА_1 призвели до дорожньо-транспортної пригоди, оскільки останній розпочав виконувати маневр, не переконавшись в його безпечності та залишив місце ДТП. 
Зокрема, ОСОБА_2 показав, що 02.11.2020 року , керуючи транспортним засобом марки ВАЗ 21150 д.н.з. НОМЕР_2   припаркувався на площі Малий ринок, після чого залишив машину на незначний час, а потів розпочав виїзд заднім ходом, проїхав три-чотири метри і зупинився, оскільки побачив транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 .  Потім, він  відчув зіткнення транспортних засобів, оскільки транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 зачепив його транспортний засіб під час руху заднім ходом. Він включив аварійну сигналізацію, вийшов з машини та  зупинив транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , повідомивши останньому про вчинення ним дорожньо-транспортної пригоди. Підтверджує показання ОСОБА_1 в тій частині, що пропонував останньому добровільно розібратися з відшкодуванням шкоди. Вказує, що ОСОБА_1 відмовився розбиратися, залишив місце ДТП, а потів повернувся приблизно через 15 хв. та поставив автомобіль на стоянку. Він викликав працівників поліції, по приїзду працівників поліції автомобіль ОСОБА_1 перебував на стоянці.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що зі змісту показань ОСОБА_2 вбачається, що він, будучи учасником дорожньо-транспортної пригоди, безпосередньо бачив, як водій транспортного засобу ОСОБА_1 , виїжджаючи з місця паркування заднім ходом, вчинив зіткнення з його транспортним засобом.
Суд приймає до уваги, що саме потерпілий ОСОБА_2 прийняв заходи щодо встановлення факту дорожньо-транспортної пригоди, зупинив інший транспортний засіб, під керуванням ОСОБА_1 , намагався вирішити питання щодо відшкодування шкоди в добровільному порядку та викликав працівників поліції. 
Процесуальна поведінка потерпілого ОСОБА_2 свідчить про те, що він допомагав працівникам поліції встановити обставини дорожньо-транспортної пригоди, залишив свій транспортний засіб на місці пригоди, приймав участь у складанні схеми дорожньо-транспортної пригоди та надав детальні  письмові показання. 
  Показання потерпілого ОСОБА_2 повністю узгоджуються з даними протоколу про адміністративне правопорушення щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди, зі схемою дорожньо-транспортної пригоди щодо розташування транспортного засобу ВАЗ 21150 після зіткнення, з переліком видимих зовнішніх пошкоджень транспортних засобів в частині характеру та локалізації пошкоджень, які мали автомобілі після дорожньо-транспортної пригоди .
Вищевказані обставини свідчать про правдивість показань потерпілого ОСОБА_2 та їх відповідність фактичним обставинам дорожньо-транспортної пригоди в межах обвинувачення, яке висунуто особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення міститься фотокопія протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №500003 від 02.11.2020 року щодо ОСОБА_2 за порушення ним ПДР України та вчинення ним адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП, а саме рухаючись заднім ходом транспортним засобом не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем під керуванням ОСОБА_1 , який рухався позаду, внаслідок чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, тим самим порушив п.п. 10.9, 2.3б ПДР України.

До матеріалів справи долучено фотокопію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №257687 від 02.11.2020 року  (а.с.5), у відповідності до якої на ОСОБА_1 накладено стягнення у виді штрафу за порушення вимог ст. 126 ч.1 КУпАП, а саме за керування транспортним засобом без обов`язкового страхового поліса цивільно-правової відповідальності.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №500025 від 02.11.2020 року ОСОБА_1 також звинувачувався в тому, що в порушення вимог п.2.10а ПДР України,  залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, за що передбачена відповідальність за ст.122-4 КУпАП.
Відповідно до копії постанови судді Івано-Франківського міського суду від 19.02.2021 року закрито провадження у справі відносно притягнення  до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст.124 КупАП у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення. 
Зі змісту мотивувальної частини вищевказаного судового рішення вбачається, що суддя Руденко Д.М. прийшов до висновку про відсутність складу правопорушення в діях ОСОБА_2 у зв`язку з тим, що судом першої інстанції ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення. 
Апеляційний суд вважає, що висновки вищевказаного судового рішення не мають преюдиціального значення, оскільки справа стосовно ОСОБА_1 розглядається тільки в межах висунутого йому обвинувачення. 
Разом з тим, при розгляді апеляційної скарги суд керується п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» відповідно до якого, у випадках, коли суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху двома водіями транспортних засобів, потрібно з`ясовувати характер порушень, які допустив кожний з них, а також чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків. Виключається відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка керувала транспортним засобом.
Апеляційний суд вважає неспроможними доводи ОСОБА_1 стосовно того, що він не вчиняв дорожньо-транспортну пригоду внаслідок якої було пошкоджено транспортні засоби, оскільки вищевказані доводи спростовуються сукупністю досліджених судом доказів. 
Апеляційний суд приймає до уваги, що зі змісту показань ОСОБА_1 вбачається, що він керував транспортним засобом без наявності договору обов`язкового страхування, не помітив зіткнення транспортних засобів і дізнався про дорожньо-транспортну пригоду від потерпілого ОСОБА_2 , припаркував пошкоджений транспортний засіб недалеко від місця зіткнення транспортним засобів, чим ускладнив встановлення обставин дорожньо-транспортної пригоди.   
Вищевказані обставини викликають недовіру до показань ОСОБА_1 та свідчать про те, що його показання стосовно обставин дорожньо-транспортної пригоди ґрунтуються на припущеннях та носять вірогідний характер. 

Апеляційний суд вважає, що сукупність дослідженим судом доказів дозволяє повно та всебічно встановити обставини дорожньо-транспортної пригоди та прийти до висновку про доведеність поза розумним сумнівом вини  ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. 
Апеляційним судом досліджені всі докази, які містяться в матеріалах справи та були надані сторонами  у судовому засіданні, а можливість отримання додаткових доказів відсутня. 
Пунктом 2.3б) Правил дорожнього руху України передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Згідно п. 10.9 ПДР України під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.
Статтею 124 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинили пошкодження транспортних засобів.
Апеляційний суд погоджується із твердженням суду першої інстанції, що механізм дорожньо-транспортної пригоди повністю відповідає об`єктивним даним, що зазначені у матеріалах справи про адміністративне правопорушення, та підтверджений зібраними по справі доказами.
Враховуючи наведене, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що дії ОСОБА_1 не відповідали вимогам п.2.3б, 10.9 ПДР України.
Суд першої інстанції, проаналізувавши сукупність досліджених доказів, прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1   у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КупАП.
Апеляційний суд вважає, що під час розгляду справи судом першої інстанції не було допущено істотних процесуальних порушень, які свідчать про порушення права на захист та  незаконність постанови суду. 
Апеляційний суд вважає, що обране судом адміністративне стягнення відповідає вимогам ст. 23 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами. 
При розгляді питання про справедливість призначеного ОСОБА_1 стягнення, суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.33 КУпАП врахував характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника та ступінь його вини.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає за необхідне апеляцію ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді залишити без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП ,-

                                                                п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Постанову судді Болехівського міського суду Івано-Франківської області від 01 лютого 2021 року стосовно ОСОБА_1 залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя Івано-Франківського
апеляційного суду                                                                                    О.П. Васильєв