ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2021 р. 	Справа № 520/8174/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: П`янової Я.В.,
Суддів: Спаскіна О.А. ,  Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.09.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Бадюков Ю.В., м. Харків, повний текст складено 08.09.20 року по справі № 520/8174/2020
за позовом              ОСОБА_1  
до             Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області                  
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі за текстом також – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі за текстом також – відповідач, ГУ ПФУ в Харківській області), в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Відділу з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 2166-1 від 09.06.2020 про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити пенсію за віком відповідно до ст. 55 закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” ОСОБА_1 з 09 квітня 2020 року.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2020 року адміністративний позов задоволено в повному обсязі.
Визнано протиправним та скасовано рішення Відділу з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 2166-1 від 09.06.2020 про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” ОСОБА_1 .
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити пенсію за віком відповідно до ст. 55 закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” ОСОБА_1 з 09 квітня 2020 року.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване  рішення та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні  позовних вимог в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на те, що Головне управління є територіальним органом Пенсійного фонду України та у своїй діяльності керується приписами чинного законодавства України. Наводить обставини справи та норми права, викладені у відзиві на позовну заяву за звертає увагу, що судом першої інстанції не враховано того, що рішенням від 09.06.2020 за № 2166-1 відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком у зв`язку з тим, що в довідці центрального архіву внутрішніх військ № З/ЗІ-с-561 від 06.06.1997 не визначене місце дислокації військової частини, а також відсутні дні виїзду в зону відчуження, а отже, відсутні підстави для призначення пенсії за віком згідно зі ст. 55 Закону № 796.
Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає,  що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, з дослідженням усіх доказів та встановленням усіх обставин у справі. Звертає увагу, що твердження відповідача, наведені в апеляційній скарзі, є хибними та спростовуються положеннями чинного законодавства України. Вказує, що доводи відповідача про те, що надані позивачем документи не підтверджують участь позивача у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС безпосередньо в зоні відчуження у 1987 році є безпідставними, оскільки єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право на користування пільгами, встановленими Законом України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зокрема, щодо призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС", яке позивач отримав у встановленому поряду. Вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також – КАС України), суд  апеляційної  інстанції  розглядає справу  в порядку письмового провадження за наявними  у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 14.05.1986 отримав військовий квиток серії НОМЕР_1 , згідно із записом у пункті 8 розділу ІІ якого призовною комісією при Харківському районному військовому комісаріаті Харківської області позивач визнаний придатним до стройової служби, призваний на дійсну військову службу та направлений в частину 14.05.1986 (а.с. 10-15).
Відповідно до записів пункту 15 військового квитка «Проходження дійсної військової служби» позивач:
- 17.05.1986 зарахований до в/частини НОМЕР_2 ;
- 03.06.1986 зарахований та 24.01.1987 виключений з в/частини НОМЕР_3 ;
- 20.01.1987 зарахований до в/частини НОМЕР_4 ;
- 01.07.1987 зарахований та 12.09.1987 виключений з в/частини НОМЕР_5 ;
- 15.09.1987 зарахований та 04.04.1988 виключений з в/частини НОМЕР_3 .
На 23 аркуші військового квитка серії НОМЕР_1 , виданого 14.05.1986, наявний запис: «С 27 января по 11 сентября 1987 года выполнял служебные обязанности, связанные с ликвидацией последствий аварии в 30 километровой зоне Чернобыльской АЕС». Запис вчинений начальником штабу Військової частини НОМЕР_5 (а.с. 15)
08 квітня 2020 позивач отримав посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильський АЕС у 1987 році» серії НОМЕР_6 , відповідно до якого відноситься до 2 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи  (а.с. 28). 
Згідно з довідкою від 06.06.1997 за № 3/31-с-561 ОСОБА_1 проходив військову службу в Збройних Силах в/ч 3217 з 25.01.1987 по 01.07.1987 (а.с. 31).
02.06.2020 ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 за № 796-ХІІ  (далі  Закон № 796-ХІІ) (а.с. 29).
Згідно з розпискою-повідомленням до заяви додані: довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру,  заява про призначення пенсії, паспорт, трудова книжка або документи про стаж,  військовий квиток, довідка із СПОВ про заробітну плату з 01.07.2000 по день звернення, посвідчення ліквідатора аварії на ЧАЕС (а.с. 30).
Рішенням Відділу з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 2166-1 від 09.06.2020 позивачу відмовлено у призначенні пенсії. В обґрунтування прийнятої відмови зазначено, що у наданій довідці центрального архіву внутрішніх військ № 3/31-с-561 від 06.06.1997 не визначене місце дислокації військової частини, а також відсутні дні виїздів в зону відчуження, в зв`язку з чим підстав для призначення пенсії за віком згідно із Законом України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи“ немає (а.с. 33).
Не погодившись з таким рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, позивач звернувся до суду.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із наявності у матеріалах справи документів, які містять дані на підтвердження факту участі позивача у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та є достатніми для призначення йому пенсії із застосуванням зменшення пенсійного віку, встановленого для державних пенсій на 8 років, згідно  статті 55 Закону №  796-XII.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Право призначення пенсії особам, постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи врегулювано  Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 за № 796-ХІІ  (далі  Закон № 796-ХІІ).
Статтею 10 Закону № 796-XII передбачено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.
Визначення категорій осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, для встановлення пільг і компенсацій наведено у статті 14 Закону № 796-ХІІ.
Згідно із пунктом 2 частини першої  статті 14 Закону № 796-ХІІ для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження та відносяться до категорії 2:
- з моменту аварії до 1 липня 1986 року - незалежно від кількості робочих днів;
- з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів;
- у 1987 році - не менше 14 календарних днів, а також потерпілі від Чорнобильської катастрофи;
- евакуйовані у 1986 році із зони відчуження (в тому числі особи, які на момент евакуації перебували у стані внутрішньоутробного розвитку, після досягнення ними повноліття);
- особи, які постійно проживали у зоні безумовного (обов`язкового) відселення з моменту аварії до прийняття постанови про відселення.
Відповідно до статті 55 Закону № 796-XII особам, які працювали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зокрема, учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з які працювали у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів, пенсійний вік зменшується на 8 років.
Згідно із частиною першою статті 15 Закону № 796-XII підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.
Частино третьою  статті 65 Закону № 796-ХІІ встановлено, що посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.
Постановою правління ПФУ затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 25.11.2005  за № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), яким визначено, що документами, які засвідчують особливий статус особи є: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за формою, затвердженою Постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, в складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування (при призначенні пенсії із застосуванням норм  статті 55 Закону №  796-XII).
Для виникнення у особи права на призначення пенсії із зменшенням на 8 років пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», така особа повинна довести факт своєї роботи у зоні відчуження (у період 1987 року у зоні відчуження не менше 14 календарних днів).
Зміст наведених норм дає підстави для висновку, що право на зменшення пенсійного віку мають особи, які в установленому законом порядку набули статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та працювали визначену кількість днів у зоні відчуження.
Водночас, законодавець встановив перелік документів, що підтверджують участь особи у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який не обмежується лише довідкою за формою, затвердженою Постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 9 березня 1988 року № 122, а навпаки, такий факт може бути підтверджений будь-якими первинними документами.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, висловленій в постановах від 11.09.2019 у справі № 205/8713/16-а, від 18.09.2018 у справі № 520/9284/17, єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими Законом № 796-XII, у тому числі призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи».
Як убачається із матеріалів справи, військовий квиток серії НОМЕР_1 , виданий позивачу 14.05.1986, містить запис про те, що у період з 27.01.1987 по 11.09.1987 позивач приймав участь у ліквідації наслідків аварії в 30-ти кілометровій зоні Чорнобильської АЕС.
08 квітня 2020 позивач отримав посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильський АЕС у 1987 році» серії НОМЕР_6 , відповідно до якого відноситься до 2 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що відсутність первинних документів не може бути підставою для позбавлення позивача права на належне пенсійне забезпечення, оскільки посвідчення позивача недійсним не визнавалось, а його статус ліквідатора наслідків аварії на Чорнобильській АЕС не оспорюється.
Наявні документи, які долучені до матеріалів справи, містять дані на підтвердження факту  участі ОСОБА_1 у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та є достатніми для призначення йому пенсії із застосуванням зменшення пенсійного віку, встановленого для державних пенсій на 8 років, згідно  зі статтею 55 Закону №  796-XII.
Застосування наведених норм права відповідає правовим висновкам Верховного Суду, висловленим в постановах від 06.02.2019 у справі № 731/120/17, від 24.10.2019 у справі №  152/651/17, які зазначені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.
Отже, за встановлених обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.
Доводи відповідача, наведені у апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують та свідчать про незгоду із правовою оцінкою суду першої інстанції.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду  - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Ураховуючи положення статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.  
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - залишити без задоволення.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 08.09.2020 по справі № 520/8174/2020 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Я.В. П`янова 	
Судді	   	О.А. Спаскін    С.П. Жигилій