Постанова
Іменем України                                          
 
15 лютого 2021 року
м. Київ
 
справа № 442/2978/19
провадження № 61-7163св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Усика Г. І. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Яремка В. В.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,  
відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Універсальна бурова техніка»,
третя особа - Дрогобицька місцева прокуратура Львівської області, 
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 жовтня 2019 року у складі судді Хомик А. П. та постанову Львівського апеляційного суду 
від 16 березня 2020 року у складі колегії суддів: Мікуш Ю. Р., Приколоти Т. І., Савуляка Р. В.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог та ухвалених судових рішень судів попередніх інстанцій
 
У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальна бурова техніка» (далі - ТОВ «Універсальна бурова техніка», товариство),третя особа - Дрогобицька місцева прокуратура Львівської області, про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, відшкодування моральної шкоди.
 
На обгрунтування позовних вимог зазначав, що 20 березня 2017 року він був звільнений у зв`язку з ліквідацією товариства на підставі пункту 1 статті 40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України). Посилаючись на те, що на день звільнення відповідач не виплатив усіх належних йому виплат, він змушений був звернутися до суду з відповідним позовом. 
 
Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12 червня 2018 року у справі № 442/4003/17, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Львівської області від 28 вересня 2018 року:
-         стягнуто з ТОВ «Універсальна бурова техніка» на його користь невиплачену заробітну плату в сумі 14 146,53 грн; 
-         зобов`язано нарахувати і виплатити компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством;
-         стягнуто з ТОВ «Універсальна бурова техніка» на його користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку за період із 20 березня 
2017 року по день ухвалення рішення суду в розмірі 83 225,90 грн; 
-         стягнуто з ТОВ «Універсальна бурова техніка» на відшкодування моральної шкоди 2 000,00 грн.
 
Бездіяльність відповідача, яка полягає у невиплаті всіх належних йому сум при звільненні, завдала йому моральної шкоди та відображається у порушенні нормальних життєвих зв`язків.
 
Посилаючись на те, що невиплата роботодавцем усіх належних йому сум при звільненні є триваючим порушенням, позивач просив стягнути з ТОВ «Універсальна бурова техніка» на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 13 червня 2018 року по 24 квітня 2019 року в розмірі 59 291,64 грн, а також 12 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.
 
Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 жовтня 2019 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Універсальна бурова техніка» закрито. Роз`яснено позивачу, що розгляд його позовних вимог віднесено до юрисдикції Господарського суду Львівської області.
 
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що відповідно до пункту 8 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) та статті 10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі й щодо стягнення заробітної плати відносяться до виключної компетенції господарського суду. Оскільки постановою Господарського суду Львівської області від 10 липня 2017 року у справі 
№ 914/1257/17 ТОВ «Універсальна бурова техніка» визнано банкрутом і відкрито ліквідаційну процедуру, суд першої інстанції дійшов висновку, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства. 
 
Постановою Львівського апеляційного суду від 16 березня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 жовтня 2019 року залишено без змін. Роз`яснено ОСОБА_1 про наявність у нього права протягом десяти днів з дні отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією. 
 
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною та обгрунтованою, зазначений спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а тому висновок місцевого суду про закриття провадження у справі є правильним, що свідчить про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.
 
Рух справи у суді касаційної інстанції. Узагальнені доводи касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та аргументи інших учасників справи
 
У квітні 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , у якій заявник просив скасувати ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 жовтня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 16 березня 2020 року, і направити справу для продовження її розгляду, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права. 
 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 квітня 2020 року справу призначено судді-доповідачеві 
Усику Г. І., судді, які входять до складу колегії: Ступак О. В., Гулейков І. Ю. 
 
Ухвалою Верховного Суду від 12 травня 2020 року відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги, касаційну скаргу заявника залишено без руху, надано строк до 05 червня 2020 року для сплати судового збору.
 
На виконання вимог указаної ухвали суду касаційної інстанції, ОСОБА_1 у червня 2020 року надіслав заяву про усунення недоліків.
 
Відповідно до протоколу повторно автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 червня 2020 року на підставі розпорядження про призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи 
від 30 червня 2020 року № 1700/0/226-20 справу призначено судді-доповідачеві Усику Г. І., судді, які входять до складу колегії: Олійник А. С., Яремко В. В.
 
Ухвалою Верховного Суду від 30 червня 2020 року відкрито касаційне провадження та витребувано справу з місцевого суду.
 
За змістом частини другої статті 389 ЦПК України (у редакції, чинній на момент подання касаційної скарги) підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України (у редакції, чинній на момент подання касаційної скарги) переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Касаційна скарга обгрунтована посиланням на те, що: 
-         суд апеляційної інстанції порушив, визначені статтею 371 ЦПК України строки розгляду апеляційної скарги;
-         висновки судів попередніх інстанцій не відповідають обставинам справи, судами не застосовано норми матеріального і процесуального права, які мали бути застосовані.
 
Відзив на касаційну скаргу подано не було.
 
16 липня 2020 року справа надійшла на адресу суду касаційної інстанції. 
 
Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування 
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з таких підстав.
 
Статтею 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Це означає, що право особи на звернення до суду не може бути обмеженим. Тобто, юрисдикція виникає там, де є спір про право. Предметом юрисдикції є суспільні відносини, які виникають у зв`язку з вирішенням спору. Поняття юрисдикції безпосередньо пов`язано з процесуальним законодавством.
 
Реалізуючи дискрецію при визначенні предметної та/або суб`єктної юрисдикції справ, суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
 
За змістом частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ здійснюється в порядку іншого судочинства. 
 
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.
 
Господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України (пункт 8 частини першої статті 20 ГПК України).
 
З огляду на наведені приписи процесуальних законів, правильне визначення юрисдикції суду у цій справі залежить від змісту правовідносин та її учасників.
 
Предметом позову в указаній справі є стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, відшкодування моральної шкоди.
 
Перевіряючи законність та обгрунтованість висновків судів попередніх інстанцій у межах доводів касаційної скарги, Верховний Суд вважає, що оскаржувані судові рішення ухвалені з дотриманням норм матеріального і процесуального права, з огляду на таке.
 
Судами попередніх інстанцій встановлено, що ухвалою Господарського суду Львівської області від 23 червня 2017 року у справі № 914/1257/17 порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ «Універсальна бурова техніка». Постановою Господарського суду Львівської області від 10 липня 2017 року ТОВ «Універсальна бурова техніка» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатором банкрута - голову ліквідаційної комісії ТОВ «Універсальна бурова техніка» Босака О. Є.
 
Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ «Універсальна бурова техніка» перебуває в стані припинення на підставі судового рішення Господарського суду Львівської області від 10 липня 2017 року у справі № 914/1257/17.
 
Відповідно до частини четвертої статті 10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у редакції, чинній на момент порушення справи про банкрутство), суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов`язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.
 
Так, 21 жовтня 2019 року набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства від 18 жовтня 2018 року № 2597-VIII. З дня введення в дію цього Кодексу визнано таким, що втратили чинність, зокрема Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».
 
Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства, з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу. 
 
За змістом статті 7 Кодексу України з питань банкрутства спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими ГПК України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
 
Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.
 
Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до ГПК України.
 
Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними ГПК України. 
 
Матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна, провадження в якій відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство, надсилаються до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, який розглядає спір по суті в межах цієї справи.
 
Таким чином, законодавець вкотре підкреслив, що розгляд всіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи. 
 
Саме такий та подібні до нього правові висновки, викладені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 15 січня 2020 року у справі № 607/6254/15-ц, від 18 лютого 2020 року у справі № 918/335/17, а також Верховним Судом у постановах від 30 січня 2020 року у справі № 921/557/15-г/10, від 06 лютого 2020 року у справі № 910/1116/18, у постановах від 19 лютого 2020 року у справі № 200/12041/17, від 19 лютого 2020 року у справі № 334/1939/16-ц, 
від 26 лютого 2020 року у справі № 199/6577/16-ц, від 18 березня 2020 року у справі № 200/10257/14-ц, від 20 травня 2020 року у справі № 161/18582/17, 
від 10 червня 2020 року у справі № 640/20224/15-ц.
 
Установивши, що у Господарському суді Львівської області перебуває справа про банкрутство ТОВ «Універсальна бурова техніка», в якій ОСОБА_1 є одним із кредиторів, а отже заявлені ним позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, відшкодування моральної шкоди не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов правильного висновку, що спір має вирішуватися за правилами господарського судочинства у межах провадження у справі про банкрутство боржника, а тому обгрунтовано закрив провадження у справі.
 
Крім того, з Єдиного державного реєстру судових рішень убачається, що ухвалою Господарського суду Львівської області від 22 лютого 2019 року заяву ОСОБА_1 з вимогами до ТОВ «Універсальна бурова техніка» на суму 
83 225,90 грн (середній заробіток за час затримки розрахунку) та 2 000,00 грн (моральна шкода) прийнято до розгляду господарського суду. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 11 липня 2019 року визнано вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «Універсальна бурова техніка» на суму 85 225,90 грн (середній заробіток за час затримки розрахунку) такими, що підлягають задоволенню у четверту чергу, а 2 000,00 грн (моральна шкода) у шосту чергу.
 
Посилання заявника на те, що суд апеляційної інстанції порушив, визначені статтею 371 ЦПК України строки розгляду апеляційної скарги не можуть слугувати підставою для скасування правильних по суті судових рішень судів попередніх інстанцій.
 
Інших доводів про порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, що призвели до ухвалення незаконних судових рішень касаційна скарга не містить.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України (у редакції, чинній на момент подання касаційної скарги) суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Аналізуючи наведене, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що суд першої та апеляційної інстанцій правильно визначили, що заявлені позивачем вимоги не підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства, вірно застосували норми процесуального права, доводи касаційної скарги правильність висновків судів попередніх інстанцій не спростовують, а тому відсутні підстави для задоволення касаційної скарги.
 
Керуючись статтями 400, 401, 409, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 жовтня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 16 березня 2020 року залишити без змін.
 
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                      Г. І. Усик
А. С. Олійник
В. В. Яремко