Справа № 991/1442/21
Провадження № 11-сс/991/204/21
Слідчий суддя: ОСОБА_1 

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2021 року м. Київ
Апеляційна палата Вищого антикорупційного суду у складі колегії суддів:
головуючого судді – ОСОБА_2 ,
суддів – ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар судового засідання – ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 02 березня 2021 року про відмову у відкритті провадження за скаргою на бездіяльність Національного антикорупційного бюро України, яка полягає в невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

В С Т А Н О В И Л А:

Зміст оскаржуваного рішення та встановлені судом обставини
Листом від 14 січня 2021 року Офіс Генерального прокурора надіслав звернення ОСОБА_6 від 19 грудня 2020 року щодо можливих неправомірних дій суддів Дніпровського районного суду міста Києва, Київського апеляційного суду та з інших питань до Київської міської прокуратури. Цей державний орган, у свою чергу, листом від 12 лютого 2021 року скерував звернення в частині можливих неправомірних дій суддів Дніпровського районного суду міста Києва та Київського апеляційного суду до Територіального управління Державного бюро розслідувань (далі – ТУ ДБР) та Національного антикорупційного бюро України (далі – НАБУ).
Враховуючи те, що відомості про зазначене в зверненні кримінальне правопорушення до ЄРДР внесені не були, ОСОБА_6 01 березня 2021 року звернувся до Вищого антикорупційного суду зі скаргою, в якій просив зобов`язати НАБУ внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі – ЄРДР) щодо суддів Дніпровського районного суду міста Києва, Київського апеляційного суду за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 396 Кримінального кодексу України (далі – КК України), директора КНП «ЦПМСД № 3 Дарницького району міста Києва» за ознаками злочинів, передбачених ч. 1 ст. 172, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 382 КК України, співробітника КНП «ЦПМСД № 3 Дарницького району міста Києва» за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України.
02 березня 2021 року слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ухвалою відмовив ОСОБА_6 у відкритті провадження за його скаргою, оскільки дійшов висновку, що з матеріалів скарги неможливо встановити, чи могла мати місце оскаржувана бездіяльність службових осіб НАБУ взагалі, чи службові особи цього органу мали обов`язок виконати вимоги статті 214 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК України), чи виконано ОСОБА_6 вимоги ч. 1 ст. 304 цього Кодексу, чи уповноважений він на звернення до слідчого судді в порядку ст. 303 КПК України.

Вимоги апеляційної скарги й узагальнені доводи особи, яка її подала
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 02 березня 2021 року, ОСОБА_6 09 березня 2021 року подав до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду апеляційну скаргу, в якій ставить вимогу про скасування оскаржуваної ухвали та постановлення нової ухвали, якою призначити новий розгляду за його скаргою в суді першої інстанції.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги посилається на те, що 18 лютого 2021 року Київська міська прокуратура листом направила копію його звернення до ТУ ДБР та НАБУ. Отже в період з 19 лютого 2021 року до 20 лютого 2021 року уповноважені особи НАБУ були зобов`язані виконати вимоги ст. 214 КПК України. Враховуючи те, що уповноваженими особами НАБУ не були виконані зазначені вимоги, він 26 лютого 2021 року подав до Вищого антикорупційного суду скаргу в порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, тобто на восьмий день з дня відправки Київською міською прокуратурою копії звернення до НАБУ, а отже в строк передбачений ч. 1 ст. 304 КПК України. Крім того, зазначає, що він має право на звернення в порядку ст. 303 КПК до слідчого судді, оскільки в розумінні ч. 1 ст. 60 КПК України є заявником. Таким чином, вважає, що слідчий суддя дійшов до передчасних висновків та всупереч фактичним обставинам справи прийняв рішення лише на одних припущеннях чим порушив норми процесуального законодавства.

Позиції учасників судового провадження
Учасники судового провадження в судове засідання не прибули, будучи повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги належним чином, однак відповідно до приписів ч. 4 ст. 405 КПК України їх неприбуття не перешкоджає проведенню розгляду.

Мотиви суду
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали, які надійшли від слідчого судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить до таких висновків.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Положеннями ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
В офіційному тлумаченні ч. 2 ст. 55 Конституції України, викладеному в рішенні Конституційного Суду України, від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.
Частиною 1 статті 24 КПК України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.
Також, згідно із ч. 1 ст. 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством, аналіз якого свідчить, що унормування кримінальних процесуальних відносин відбувається шляхом чіткого та імперативного визначення процедур, регламентації прав їх учасників для попередження свавільного використання владними органами своїх повноважень і забезпечення умов справедливого судочинства.
Зазначеному імперативному принципу відповідає використана у КПК України вищезазначена процедура щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування.
Так, порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування визначено главою 26 КПК України (параграф 1, ст. 303-308 цього Кодексу).
Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, як бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Як убачається з матеріалів провадження, ОСОБА_6 реалізував таке процесуальне право, звернувшись до слідчого судді Вищого антикорупційного суду зі скаргою у порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на бездіяльність НАБУ, яка полягає в невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР. 
Згідно із вимогами ст. 304 КПК України слідчий суддя після отримання скарги може прийняти рішення або про повернення такої скарги за підставами, переліченими у ч. 2 цієї статті, або про відмову у відкритті провадження за єдиною підставою – у разі, якщо скарга подана на дію, бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, які не підлягають оскарженню.
Однак слідчим суддею вищезазначені вимоги закону були порушені, оскільки, пославшись на вимоги ч. 4 ст. 304 КПК України, він відмовив у даному випадку у відкритті провадження по скарзі особи, яка за викладеним у ній змістом та обставинами підлягала розгляду в порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України.
Посилання слідчого судді в оскаржуваній ухвалі на те, що з матеріалів скарги очевидно неможливо встановити загальних ознак, що детективами НАБУ могло бути допущено бездіяльність, передбачену в ч. 1 ст. 303 КПК України, на думку колегії суддів не є беззаперечними, такими, що базуються на припущеннях та потребують встановленню певних обставин.
Відповідно до висновків, зазначених у рішенні ЄСПЛ по справі «Мушта проти України» (Заява N 8863/06), Страсбург, 18 листопада 2010 року, а саме: «Суд нагадує, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями».
Колегія суддів вважає, що у даному випадку слідчий суддя мав можливість безпосередньо з`ясувати обставини, з приводу яких була подана скарга (дати чи самої обставини отримання заяви ОСОБА_6 НАБУ), реалізувавши обов`язок, передбачений ст. 3 КПК України щодо судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, в тому числі, забезпечити доступ до правосуддя.
На цій підставі слідчий суддя мав можливість з`ясувати, чи наділений ОСОБА_6 правом на звернення з даною скаргою та, чи подана ним скарга у строк, передбачений ч. 1 ст. 304 КПК України.
За викладених обставин, колегія суддів вважає, що при постановленні оскаржуваної ухвали слідчим суддею не дотримано вимог кримінального процесуального законодавства, що призвело до передчасного висновку про подання скарги на дію, бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, які не підлягають оскарженню, та як наслідок про наявність підстав для відмови у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 .
Оскарження ухвал слідчого судді здійснюється в апеляційному порядку (ст. 310 КПК України).
За наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право, зокрема, скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу (п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України).
Підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України).
Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення (ч. 1 ст. 412 КПК України).
Як мотивовано вище, слідчим суддею допущено істотні порушеннями вимог кримінального процесуального закону. За таких обставин скарга ОСОБА_6 підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді – скасуванню.
Слідчий суддя не здійснював перевірку прийнятності скарги ОСОБА_6 з інших підстав, тому при здійсненні такої перевірки слід враховувати, що зазначені в скарзі дії за змістом та обставинами підлягають оскарженню в порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України.
Керуючись ст. 309, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 532 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 02 березня 2021 року скасувати.
Матеріали за скаргою ОСОБА_6 на бездіяльність Національного антикорупційного бюро України, яка полягає в невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, повернути до Вищого антикорупційного суду для вирішення питання щодо можливості розгляду скарги по суті за відсутності інших процесуальних перешкод.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя         ОСОБА_2 

Судді         ОСОБА_3 

ОСОБА_4