ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2021 року 

м. Київ

Справа №  916/880/20 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Бакуліна С. В. - головуючий, Губенко Н. М., Кролевець О. А.,

за участю секретаря судового засідання - Федорченка В. М.,

представників учасників справи:
позивача - Лисенка В. О.,
відповідача - не з`явились,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від               26 листопада 2020 року (головуючий - Будішевська Л. О., судді Таран С. В., Поліщук Л. В.) та рішення Господарського суду Одеської області від 22 липня 2020 року (суддя Желєзна С. П.)
у справі № 916/880/20
за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
до Комунального підприємства "Теплопостачання міста Одеси"
про стягнення 76945424,55 грн,
ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог та заперечень
1.1 Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - Компанія) звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Комунального підприємства "Теплопостачання міста Одеси" (далі - Підприємство), в якому просило суд стягнути з останнього 76945424,55 грн, з яких: 57817888,10 грн основного боргу, 7442784,43 грн пені, 3757693,16 грн 3 % річних, 7927058,86 грн інфляційних втрат.
1.2. Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем              умов договору постачання природного газу від 24 жовтня 2017 року                                  № 8027/1718-БО-23 в частині повної та своєчасної оплати вартості поставленого позивачем природного газу.
1.3. Заперечуючи проти задоволення позову, Підприємство зазначило, що на момент подання позову, основна заборгованість відповідача перед позивачем була відсутня. Перерахування вартості поставленого позивачем природного газу здійснювалось за рахунок грошових коштів, які надходили на рахунок зі спеціальним режимом використання, а тому  Підприємство не могло вплинути на строки виконання власних грошових зобов`язань за договором. В спірному випадку наявні правові підстави для вирішення судом питання щодо зменшення заявлених до стягнення штрафних санкцій, 3% річних та інфляційних втрат на       90 %. 
1.4. Також відповідачем було заявлено клопотання про відстрочення виконання рішення суду у даній справі на шість місяців, яке мотивоване скрутним фінансовим станом Підприємства та вжиттям останнім заходів щодо врегулювання існуючої заборгованості шляхом укладення мирової угоди, скасування арештів, тощо.
2. Стислий виклад обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій
2.1. 24 жовтня 2017 року між Компанією (Постачальник) та Підприємством (Споживач) було укладено договір постачання природного газу                                  № 8027/1718-БО-23 (далі - договір постачання), відповідно до пункту 1 якого Постачальник зобов`язується поставити Споживачеві у 2017 - 2018 роках природний газ, а Споживач зобов`язується прийняти та оплатити цей газ на умовах цього договору. Газ, що постачається за цим договором, використовується Споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями. За цим договором постачається імпортований природний газ.
2.2. Відповідно до пунктів 2.1, 3.1 договору постачання Постачальник передає Споживачу з 1 жовтня 2017 року по 31 березня 2018 року газ обсягом до    26775,2 тис. куб. метрів. Право власності на природний газ переходить від Постачальника до Споживача після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на природний газ Споживач несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов`язану з правом власності на природний газ.
2.3. Згідно з пунктами 3.7, 5.2 договору постачання приймання-передача природного газу, переданого Постачальником Споживачу у відповідному місці постачання, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг використання газу Споживачем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу. Ціна за 1000 куб. метрів газу становить 7907,20 грн, крім податку на додану вартість у розмірі 20 %, всього 9488,64 грн. 
2.4. Умовами пункту 6.1 договору постачання встановлено, що оплата за газ здійснюється Споживачем виключно грошовими коштами шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за звітним місяцем поставки газу.
2.5. Відповідно до пункту 8.2 договору постачання (з урахуванням змін, внесених додатковою угодою від 12 лютого 2018 року № 1) у разі прострочення Споживачем оплат згідно з пунктом 6.1 цього договору, останній зобов`язується сплатити Постачальнику пеню у розмірі 15,3 % річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. 
2.6. Умовами пункту 10.3 договору постачання передбачено, що строк у межах якого сторони можуть звернутись до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, становить п`ять років.
2.7. Згідно з умовами пункту 12.1 договору постачання договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками, і діє в частині реалізації газу з 1 жовтня 2017 року по                31 березня 2018 року, а в частині проведення розрахунків до повного їх здійснення.
2.8. На виконання умов договору постачання між сторонами по справі було підписано акти приймання-передачі природного газу від 31 жовтня 2017 року на суму 2823297,38 грн, від 30 листопада 2017 року на суму 23191574,06 грн, від        31 грудня 2017 року на суму 30897165,76 грн., від 31 січня 2018 року на суму 30552946,37 грн, від 28 лютого 2018 року на суму 29894131,12 грн, від 31 березня 2018 року на суму 31127189,38 грн, від 30 квітня 2018 року на суму           3856942,39 грн. Таким чином, загальна вартість поставленого позивачем природного газу складає 152343246,46 грн. При цьому, остаточна оплата вартості поставленого позивачем природного газу згідно з договором постачання була здійснена 15 березня 2020 року, що підтверджується наданою позивачем випискою по банківському рахунку.
2.9. Таким чином, станом на момент звернення Компанії до суду з позовною заявою основна заборгованість Підприємства була у повному обсязі сплачена.
3. Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції
3.1. Господарський суд Одеської області рішенням від 22 липня                            2020 року, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 26 листопада 2020 року, позов Компанії задовольнив частково; стягнув з Компанії на користь позивача 1000000 грн пені,         3757693,16 грн 3 % річних, 7927058,86 грн інфляційних втрат та 182884,54 грн витрат по сплаті судового збору; в решті позову відмовив.
3.2. Частково задовольняючи позов, господарський суд першої інстанції виходив з доведеності позивачем факту неналежного виконання відповідачем умов договору в частині своєчасної оплати вартості поставленого природного газу.
3.3. Оскільки до моменту звернення Компанії з цим позовом у Підприємства була відсутня заборгованість у розмірі 58555013,65 грн, судом першої інстанції відмовлено у задоволенні позовних вимог в частині стягнення основного боргу.
3.4. Проаналізувавши здійснений позивачем розрахунок пені, 3 % річних та інфляційних втрат, суди дійшли висновку про їх правильність та обґрунтованість. При цьому суд першої інстанції, керуючись частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та частиною першою статті 233 Господарського кодексу України (далі - ГК України), зменшив розмір пені до 1000000 грн.
3.5. Зменшуючи належну до стягнення суму пені, суд першої інстанції прийняв до уваги її надмірно великий розмір та врахував здійснення Підприємством соціально-значимої господарської діяльності з надання житлово-комунальних послуг, спрямованих на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, ціни на які підлягають державному регулюванню, відшкодування вартості яких залежить безпосередньо від виконання споживачами власних обов`язків. Також судом було враховано виконання в повному обсязі відповідачем зобов`язання за договором постачання зі сплати вартості поставленого позивачем природного газу до моменту звернення останнього з позовом до суду. Крім того, суд апеляційної інстанції вказав на відсутність у матеріалах справи доказів на підтвердження понесених Компанією збитків чи додаткових витрат через прострочення оплати вартості поставленого природного газу.
3.6. У задоволенні клопотання Підприємства про зменшення розміру 3 % річних та інфляційних втрат, а також відстрочення виконання рішення суду на шість місяців судом першої інстанції відмовлено.
3.7. Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції погодився із наведеними у ньому висновками.
4. Короткий зміст вимог касаційної скарги та її обґрунтування
4.1. Частково не погодившись із зазначеними судовими рішеннями, Компанія звернулась з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та рішення місцевого господарського суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені в розмірі    6442784,43 грн, та прийняти нове рішення в цій частині про задоволення позову.
4.2. Обґрунтовуючи касаційну скаргу, Компанія зазначає, що суди неправильно застосували норми матеріального права (статтю 551 ЦК України та статтю 233 ГК України), не врахували висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 4 травня              2018 року у справі № 908/1453/14, інтереси позивача, не дослідили, чи є цей випадок винятковим, внаслідок чого дійшли помилкового висновку щодо зменшення розміру пені, який суперечить принципу розумності, справедливості, добросовісності та призводить до зловживання з боку боржника.
5. Доводи інших учасників справи
5.1. Відповідач подав відзив на касаційну скаргу позивача, в якому просить залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення залишити без змін, як такі, що прийняті з дотриманням норм матеріального і процесуального права.
5.2. Відповідач зазначає, що висновки судів про наявність правових підстав для зменшення суми пені є законними та обґрунтованими, оскільки судами реалізовано передбачене законодавством право, і при використанні таких дискреційних повноважень у повній мірі враховано всі обов`язкові умови їх застосування, що передбачені  положеннями чинного законодавства.
6. Позиція Верховного Суду
Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої й апеляційної інстанцій
6.1. Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частини перша та друга статті 300 ГПК України).
6.2. Відповідно до статті 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
6.3. Згідно з частиною третьою статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. 
6.4. Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи із інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначного прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.
6.5. Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності в законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.
6.6. З огляду на наведене вище Суд відхиляє доводи касаційної скарги в пункті 4.2 цієї постанови, та зазначає, що суди першої та апеляційної інстанцій, відповідно до конкретних обставин цієї справи, зробили правильні висновки про можливість зменшення пені на підставі частини третьої статті 551 ЦК України, статті 233 ГК України, зважаючи на: (1) ступінь виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором (вся сума основного боргу погашена відповідачем на момент звернення з позовом); (2) відсутність доказів понесення позивачем збитків внаслідок порушення відповідачем грошових зобов`язань; (3) правовий статус відповідача, основним різновидом господарської діяльності якого є постачання теплової енергії населенню та іншим споживачам, і те, що основним споживачем послуг відповідача з централізованого теплопостачання являється населення, також беручи до уваги суспільну необхідність господарської діяльності відповідача та її соціальну спрямованість.
6.7. Аргументи скаржника стосовно того, що суди, зменшуючи розмір штрафних санкцій, не оцінили, чи є цей випадок винятковим, Суд відхиляє, оскільки, з огляду на межі розгляду справи судом касаційної інстанції, визначені у статті 300 ГПК України, вважає, що застосоване у частині третій статті 551 ЦК України та статті 233 ГК України словосполучення "суд має право" та "може бути зменшений за рішенням суду" свідчить про те, що суд користується певною можливістю розсуду щодо зменшення розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінюючи розмір збитків та інші обставини, які мають істотне значення. 
6.8. У цій справі суди обох інстанцій дійшли обґрунтованого та законного висновку про можливість зменшення пені, який ґрунтується на правильному застосуванні норм чинного законодавства та відповідає сформованій та сталій судової практиці суду касаційної інстанції щодо застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах, а саме у спорах про стягнення заборгованості з комунального підприємства за поставлений природний газ.
6.9. Посилання позивача на те, що суди не врахували висновок Верховного Суду, викладений у постанові у справі № 908/1453/14 щодо застосування норм статей 551 ЦК України та 233 ГК України, відхиляються, оскільки: висновки судів про задоволення клопотання про зменшення розміру пені у цій справі не суперечать висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 4 травня 2018 року у справі № 908/1453/14 про відмову у задоволенні клопотання боржника про зменшення розміру стягуваної пені, оскільки право суду зменшити розмір пені було реалізоване ним у обох справах у конкретних випадках за наслідками оцінки обставин кожної справи, наведених учасниками справ обґрунтувань та дослідження доказів.
6.10. Суд також відхиляє посилання скаржника на неврахування судами попередніх інстанцій доказів позивача, та, як наслідок, порушення статей 7, 86, 238 ГПК України, оскільки скаржником у касаційні скарзі не зазначено яких саме доказів під час розгляду справи не враховано судами першої та апеляційної інстанцій.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
6.11. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
6.12. Згідно із статтею 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
6.13. За результатами касаційного перегляду Судом не встановлено неправильного застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального чи порушення норм процесуального права. Оскаржувані судові рішення прийнято за результатами повного, всебічного та об`єктивного дослідження обставин справи і підстав для їх зміни чи відміни, за мотивів наведених у касаційній скарзі, Суд не вбачає.
Судові витрати
6.14. З огляду на те, що Суд залишає касаційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді касаційної інстанції, покладаються на скаржника.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Суд 
П О С Т А Н О В И В :
1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення.
2. Постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від                    26 листопада 2020 року та рішення Господарського суду Одеської області від       22 липня 2020 року у справі № 916/880/20 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий  суддя                                                                                С. В. Бакуліна
Судді                                                                                                         Н. М. Губенко 
                                                                                                      О. А. Кролевець