ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

14 січня 2021 року	  м. Одеса	Справа № 916/551/16	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Разюк  Г.П.,
суддів: Принцевської Н.М., Савицького Я.Ф.
при секретарі судового засідання Полінецькій В.С.

за участю представника від скаржника адвоката Михайлової В.В. за свідоцтвом серія ПТ №1764 від 11.07.2017 та ордером серії ПТ № 043849 від 27.08.2020;       
/інші учасники справи повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги належним чином (див. - рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень від 28.12.2020, а також відстеження руху поштових відправлень від 28.12.2020 з офіційного сайту "Укрпошта"), але не скористались правом на участь в судовому засіданні/ 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Геліос"
на ухвалу Господарського суду Одеської області від 13.10.2020
про відмову у задоволенні заяви скаржника про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Одеської області від 14.04.2016, ухвалену суддею Цісельським О.В. у м. Одесі, повний текст якої складено 19.10.2020
у справі № 916/551/16
за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Імексбанк" 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Шевченківський Девелопмент"
про визнання недійсним правочину,

В С Т А Н О В И В:
У березні 2016 року Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Імексбанк" (далі - Уповноважена особа) звернулася до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Шевченківський Девелопмент», в якому просила визнати недійсним правочин з заліку зустрічних однорідних вимог, вчинений ТОВ "Шевченківський Девелопмент" на підставі повідомлення про зарахування однорідних вимог від 18.12.2014 для зарахування зустрічних однорідних вимог за договором № 1000008548 від 02.07.2014 про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 вклад "Постійний клієнт" 13 міс" вид вкладу "ПосК13м11$", що укладений АТ "Імексбанк" та ОСОБА_1 та за кредитним договором про відкриття кредитної лінії № 80/12 від 24.09.2012.
В обґрунтування підстав недійсності зарахування зустрічних однорідних вимог Уповноважена особа зазначила те, що строк виконання зобов`язань відповідача за кредитним договором не настав як не настав і строк виконання зобов`язань позивача перед ОСОБА_1 за договором банківського вкладу, оскільки той не вимагав повернення депозиту до укладання договору № 1 від 18.12.2014 про відступлення права вимоги вкладу відповідачу, а тому на підставі ст. 601 ЦК України залік зустрічних однорідних вимог не міг відбутися. Крім того, позивач зазначив про фіктивність проведеного заліку зустрічних однорідних вимог, оскільки навіть після цього заліку відповідач продовжував сплачувати відсотки, нараховані на всю суму заборгованості.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 14.04.2016, яке залишено без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 14.06.2016 та постановою Вищого господарського суду України від 05.10.2016, відмовлено у задоволенні позову.
При цьому господарськими судами досліджувався договір відступлення права вимоги №1 від 18.12.2014 та аналізувалися доводи сторін стосовно нього і в постанові Вищого господарського суду встановлено наступне: « 18.12.2014 гр. ОСОБА_1 (первісний кредитор) та ТОВ "Шевченківський Девелопмент" (новий кредитор) укладено договір № 1 про відступлення права вимоги (далі - договір відступлення права вимоги), відповідно до п. 1.1. якого первісний кредитор відступає, а новий кредитор набуває право вимоги, належне первісному кредиторові у відповідності до договору № 1000008548 від 02.07.2014 про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 Вклад "Постійний клієнт" 13 міс" Вид вкладу "ПосК13м11$", укладеного між первісним кредитором та ПАТ "Імексбанк";
- згідно з п. 1.2. договору відступлення права вимоги за цим договором новий кредитор одержує право замість первісного кредитора вимагати від боржника сплати грошових коштів за банківським вкладом у розмірі, визначеному в п. 2.1. цього договору;
- до нового кредитора переходять усі права та обов`язки первісного кредитора за основним договором (п. 1.3. договору відступлення права вимоги);
- за умовами п. 2.1. договору відступлення права вимоги право вимоги, що відступається становить суму банківського вкладу у розмірі 127 460,65 дол. США та суму нарахованих відсотків по даному вкладу відповідно до умов основного договору;
- 18.12.2014 гр.  ОСОБА_1 вручено повідомлення АТ "Імексбанк" про відступлення права вимоги;
- також 18.12.2014 від ТОВ "Шевченківський Девелопмент" на адресу АТ "Імексбанк" надано повідомлення про зарахування однорідних вимог, відповідно до якого відповідач, зокрема: просить достроково видати суму банківського вкладу за договором № 1000008548 від 02.07.2014 про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 Вклад "Постійний клієнт" 13 міс" Вид вкладу "ПосК13м11$" та просить здійснити зарахування зустрічних однорідних вимог за даним договором та кредитним договором, операції з дострокового припинення вкладу та  зарахування вимог за кредитним договором здійснити 18.01.2015 в день припинення банківського вкладу та згідно з п. 6.4. публічного договору  № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014.
У даному випадку власник коштів, розміщених на вкладному (депозитному) рахунку, як встановлено судами попередніх інстанцій, розпорядився ними у спосіб, дозволений законом, а саме, уступивши право вимоги відповідачу.
З огляду на викладене, Вищий господарський суд України відхиляє доводи позивача про те, що укладення між відповідачем та ОСОБА_4 договору відступлення права вимоги від 18.12.2014 не призвело до виникнення грошового зобов`язання банку перед відповідачем в межах коштів, розміщених на рахунку первісного кредитора, так як банк був позбавлений можливості виконувати розпорядження відповідача (нового кредитора) за вкладним рахунком, власником якого є фізична особа.»
04.09.2020 до Господарського суду Одеської області від ТОВ «Фінансова компанія «ГЕЛІОС» надійшла заява про заміну позивача (кредитора) правонаступником, в якій воно просило суд замінити в межах справи №916/551/16 первісного позивача АТ «ІМЕКСБАНК» на його правонаступника (нового позивача) ТОВ «Фінансова компанія «Геліос».
Підставою для такої заміни заявником визначено договір №108 про відступлення прав вимоги, укладений 11.10.2019 між ПАТ «ІМЕКСБАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «Геліос», предметом якого зокрема було відступлення права вимоги за Кредитним договором №80/12 від 24.09.2012, що укладений між ПАТ «ІМЕКСБАНК» та ТОВ «Шевченковський девелопмент» та був предметом розгляду справи № 916/551/16.
14.09.2020 ухвалою Господарського суду Одеської області заяву ТОВ «Фінансова компанія «ГЕЛІОС» про заміну позивача правонаступником у даній справі задоволено, здійснено заміну первісного позивача AT «ІМЕКСБАНК»  його правонаступником, яким є ТОВ ««Фінансова компанія «ГЕЛІОС».
14.09.2020 до Господарського суду Одеської області від ТОВ ««Фінансова компанія «ГЕЛІОС» надійшла заява про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Одеської області від 14.04.2016 у справі, в якій заявник просив скасувати зазначене рішення місцевого господарського суду та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Заявник послався на рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 23.07.2020 у справі №522/4097/16-ц, яке набрало законної сили 27.08.2020 і яким позов ТОВ «Фінансова компанія «Геліос» до ОСОБА_1 та ТОВ «Шевченківський Девелопмент», за участю третьої особи на стороні позивача без самостійних вимог на предмет спору - ПАТ «ІМЕКСБАНК» про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги - задоволено, визнано недійсним Договір відступлення права вимоги №1 від 18.12.2014, укладений між ТОВ «Шевченківський Девелопмент» та ОСОБА_1 , що на думку заявника є нововиявленою обставиною, яка не була досліджена судом, при ухвалені рішення, та не була відома Фонду.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 13.10.2020 у задоволенні заяви ТОВ ««Фінансова компанія «ГЕЛІОС» про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Одеської області від 14.04.2016 відмовлено та покладено на заявника витрати на сплату судового збору за розгляд заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення в сумі 2067,00 грн..
Місцевий господарський суд, приймаючи відповідну ухвалу зазначив, що рішення Приморського районного суду міста Одеси від 23.07.2020 у справі №522/4097/16-ц не є нововиявленою обставиною в розумінні ГПК України, оскільки на час вирішення справи його не існувало.  
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою місцевого господарського суду, ТОВ ««Фінансова компанія «ГЕЛІОС» звернулося до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Одеської області від 13.10.2020 скасувати та ухвалити нове рішення, яким заяву ТОВ ««Фінансова компанія «ГЕЛІОС» про перегляд рішення Господарського суду Одеської області від 14.04.2016 у справі №916/551/16 за нововиявленими обставинами задовольнити.
З твердженням апелянта суд першої інстанції дійшов помилково висновку, що обставина недійсності договору відступлення права вимоги №1 від 18.12.2014, що укладений між ТОВ «Шевченківський Девелопмент» та ОСОБА_1 не є нововиявленою, тоді як вона є істотною для даної справи обставиною, яка не була встановлена судом при первинному розгляді справи, та не була і не могла бути відома ТОВ ««Фінансова компанія «ГЕЛІОС» та АТ «ІмексБанк» на час розгляду справи у 2016 році, при цьому стала відома заявнику після ухвалення Приморським районним судом міста Одеси рішення від 23.07.2020 у справі №522/4097/16-ц, яке набрало законної сили 27.08.2020.
Крім того, апелянт посилається на правову позицію, викладену у низці постанов Касаційного господарського суду у складі Верховного суду, в яких судом визнавався навовиявленою обставиною встановлений рішенням суду факт недійсності договору.
Відзив на апеляційну скаргу від відповідача не надходив.
Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника скаржника у судовому засіданні, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія дійшла до наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів справи, нововиявленою обставиною для перегляду рішення Господарського суду Одеської області від 14.04.2016 у даній справи, на думку ТОВ ««Фінансова компанія «ГЕЛІКС» є саме той факт, що рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 23.07.2020 у справі №522/4097/16-ц, яке набрало законної сили 27.08.2020 року визнано недійсним договір про відступлення права вимоги №1 від 18.12.2014, укладений між ТОВ «Шевченківський Девелопмент» та ОСОБА_1 , що свідчить про наявність істотних обставин, що не були досліджені судом при ухвалені рішення та не були відомі ПАТ «ІМЕКСБАНК» на час розгляду спору.
Згідно до частини першої статті 320 ГПК України рішення, постанови та ухвали господарського суду, Вищого суду з питань інтелектуальної власності, якими закінчено розгляд справи, а також ухвали у справах про банкрутство (неплатоспроможність), які підлягають оскарженню у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.
За змістом пункту 1 частини другої статті 320 ГПК України однією із підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є наявність істотних для справи обставин, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.
У частині четвертій цієї статті зазначено, що не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.
Згідно з частинами третьої, четвертої статті 325 ГПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.
У разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали, постанови за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.
Перегляд рішення за нововиявленими обставинами є спеціально встановленою процедурою і є можливим лише за умови наявності підстав для такого перегляду, встановлених ГПК України та за умови дотримання порядку і строку подання заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, встановлених ГПК України. 
Прийняття заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не означає обов`язкового скасування чи зміни рішення, що переглядається. Результат перегляду повинен випливати з оцінки доказів, зібраних у справі, і встановлення господарським судом на основі цієї оцінки наявності або відсутності нововиявлених обставин, визначення їх істотності для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Господарський суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.
Нововиявлена обставина - це юридичний факт, який передбачений нормами права і тягне виникнення, зміну або припинення правовідносин; юридичний факт, що має істотне значення для правильного вирішення даної конкретної справи. Якби нововиявлена обставина була відома суду під час винесення судового акта, то вона обов`язково вплинула б на остаточні висновки суду; юридичний факт, який існував на момент звернення заявника до суду з позовом і під час розгляду справи судом; юридичний факт, який не міг бути відомий ані особі, яка заявила про це в подальшому, ані суду, що розглядав справу.
До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, що мають значення для правильного вирішення спору.
Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто, коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).
Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами.
Господарський суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.
Згідно з частиною п`ятою статті 320 ГПК України при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.
При цьому є чітке розмежування поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту): так, не можуть вважатися такими обставинами подані учасником судового процесу листи, накладні, розрахунки, акти тощо, які за своєю правовою природою є саме новими доказами. Виникнення нових або зміна обставин після вирішення спору або розгляду справи про банкрутство не можуть бути підставою для зміни або скасування судового рішення згідно з нормами ГПК України.
Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи, або ті обставини, яких не існувало на момент вирішення спору.
Аналогічні правові висновки викладені, зокрема, у постанові Верховного Суду від 14.01.2020 у справі № 925/473/17.
Станом на час прийняття судом рішення у справі №916/551/16, договір відступлення права вимоги №1 від 18.12.2014 був чинним, та не був скасований, в тому числі у судовому порядку, але про недійсність зазначеного договору було відомо позивачу, більш того саме вона була підставою позову та предметом оцінки в даній справі судами усіх інстанцій, якими договір оцінено як дійсний та законний. Рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 23.07.2020 визнано недійсним вказаний договір з тих же підстав, що відхилені судом при розгляді даної справи, а отже здійснено переоцінку тих доказів, які вже оцінювалися господарськими судами у процесі розгляду справи справі №916/551/16, а відтак відповідно до ч.4 ст.320 ГПК України прийняття вказаного рішення Приморського районного суду міста Одеси не є нововиявленою обставиною у розумінні ст.320 ГПК України, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для перегляду за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Одеської області від 14.04.2016 у справі №916/551/16 і відмову у задоволені відповідної заяви ТОВ «Геліос».
Наведені вище обставини спростовують доводи, викладені скаржником у апеляційній скарзі стосовно того, що визнання недійсним договору відступлення права вимоги №1 від 18.12.2014 у липні 2020 року, є нововиявленою обставиною для перегляду рішення Господарського суду Одеської області від 14.04.2016 у даній справі.
При цьому, на думку судової колегії недоречними є посилання скаржника на правову позицію, викладену у зазначених ним в апеляційній скарзі постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного суду, оскільки в них суд визначив нововиявленою обставиною встановлений за рішенням суду факт недійсності договору, який не досліджувався судом при розгляді спору і про який не було відомо на час розгляду справи.
За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку, що скаржником не обґрунтована наявність підстав для скасування оскарженої ухвали господарського суду першої інстанції. Доводи апеляційної скарги не містять важливих та доречних аргументів на користь позиції скаржника та не впливають на оцінку правильності висновку місцевого господарського суду про відмову у задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Одеської області від 14.04.2016 у справі №916/551/16, а відтак ухвала Господарського суду Одеської області від 13.10.2020 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга залишається без задоволення.  
Судові втрати, пов`язані з апеляційним розглядом відповідно до правил ст. 129 ГПК України не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 129, 269 - 271, 275, 276, 282, 288 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:

          Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Геліос" залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду Одеської області від 13.10.2020 у справі № 916/551/16 - без змін.
Відповідно до ст.284 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом 20 днів, які обчислюються у відповідності до ст.288 ГПК України.
Повний текст постанови складено 15.01.2021 о 10:30.

Головуючий суддя                                                  Разюк Г.П.                    
Суддя                                                                                 Принцевська Н.М.
          Суддя                                                                      Савицький Я.Ф.