ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"24" лютого 2021 р.           Справа№ 910/130/21
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Гаврилюка  О.М.
суддів:            Ткаченка Б.О. 
          Суліма  В.В. 
 
секретар судового засідання Нікітенко А.В.
за участю представників  сторін:
від позивача: адвокат Гуленко Ю.М.;
адвокат Таболін О.С.;
від відповідачів: не з`явились; 

розглянувши апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб
на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.01.2021
у справі № 910/130/21 (суддя Павленко Є.В.)
за позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб
до 1. ОСОБА_1 ;
2. ОСОБА_2 ;
3. ОСОБА_3 ;
4. ОСОБА_4 ;
5. ОСОБА_5 
про стягнення 201 089 038,47 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2020 року Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про солідарне стягнення з відповідачів майнової шкоди у розмірі 201   089   038,47 грн. 

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.01.2021 у справі № 910/130/21 повернуто позовну заяву Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення 201 089 038,47 грн. з доданими до неї документами.
Ухвала мотивована тим, що договори мають відмінний суб`єктний склад сторін та предмет, тобто господарські операції за кожним із цих договорів є самостійними правовідносинами, що потребують встановлення обставин вчинення кожного з цих правочинів на підставі окремих доказів. У зв`язку з чим вимоги про стягнення збитків, що виникли внаслідок вчинення цих окремих договорів, не пов`язані ні підставами виникнення, ні поданими доказами, та не є похідними вимогами, незважаючи на пред`явлення таких вимог до відповідачів солідарно, тобто, сумісний розгляд заявлених позивачем вимог перешкоджатиме з`ясуванню прав і взаємовідносин сторін та суттєво утруднить вирішення спору, оскільки для встановлення всіх обставин справи суд повинен буде дослідити всі первинні документи за кожним договором окремо.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із винесеною ухвалою місцевого господарського суду, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб звернувся до апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою в якій просить задовольнити клопотання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про розгляд справи №   910/130/21 у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, прийняти апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.01.2021 у справі № 910/130/21 до розгляду та відкрити апеляційне провадження, скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.01.2021 у справі № 910/130/21 і направити справу для продовження до суду першої інстанції.
Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.
На думку скаржника, висновки суду про те, що Фонд гарантування об`єднав у своїй позовній заяві декілька позовних вимог та порушив при цьому правила об`єднання, є безпідставними та необґрунтованими, оскільки відповідно до прохальної частини позову, Фондом гарантування заявлено лише одну вимогу про солідарне стягнення з відповідачів суми завданих збитків, будь-яких інших вимог, в т.ч. і похідних, заявлено не було. Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 28.01.2019 у справі №   905/1729/18 та від 13.09.2020 у справі № 905/909/19.
Скаржник вказує на те, що склад цивільного правопорушення у спірних правовідносинах утворює визначена в позовній заяві діяльність відповідачів у цілому як сукупність відповідних дій та бездіяльності в їх системному взаємозв`язку, тобто в даному випадку кредитор (позивач у справі) у позові заявляє одну вимогу до всіх відповідачів, як солідарних боржників, що має місце процесуальної співучасті (предмет спору є спільні обов`язки відповідачів) та обумовлено матеріально-правовою вимогою заінтересованої особи (позивача у справі) до кількох боржників природою солідарного обов`язку, таким чином, пред`явлення Фондом гарантування позовної заяви із однією солідарною вимогою є правом позивача, в реалізацію якого суд не може втручатись.
Також скаржник вказує на те, що нормами чинного ГПК України не передбачено повернення позовної заяви з таких мотивів, що об`єднання позовних вимог перешкоджає з`ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднює вирішення такого спору.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Відповідно до витягу із протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 910/130/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Ткаченко Б.О., Сулім В.В.
Частиною 2 статті 271 Господарського процесуального кодексу України чітко передбачено, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31, 32, 33, 34 частини першої    статті 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.
Проаналізувавши доводи скаржника щодо заявленого в апеляційній скарзі клопотання про розгляд справи № 910/130/21 у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про наявність підстав для його задоволення.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.02.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.01.2021 у справі № 910/130/21. Задоволено клопотання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про розгляд справи №   910/130/21 у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Закінчено проведення підготовчих дій. Призначено розгляд апеляційної скарги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.01.2021 у справі №   910/130/21 у судовому засіданні 24.02.2021.
23.02.2021 від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб через відділ канцелярії суду надійшла заява про зупинення провадження у справі №    910/130/21 до вирішення Великою Палатою Верховного Суду справи у подібних правовідносинах № 910/11027/18.
24.02.2021 від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб через відділ канцелярії суду надійшов супровідний лист до заяви від 23.02.2021 про зупинення провадження, у якому міститься прохання вважати копію листа судді Великої Палати Верховного Суду Кібенко О.Р. до Науково-консультативної ради при Верховному Суді додатком до заяви Фонду гарантування про зупинення провадження від 23.02.2021 вих. № 46-2579/21 у справі № 910/130/21 та врахувати лист судді Великої Палати Верховного Суду Кібенко О.Р. до Науково-консультативної ради при Верховному Суді при вирішенні заяви Фонду гарантування про зупинення провадження від 23.02.2021 вих. № 46-2479/21 у справі №   910/130/21.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.02.2021 відмовлено у задоволенні заяви Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про зупинення провадження у справі №    910/130/21 до вирішення Великою Палатою Верховного Суду справи у подібних правовідносинах №   910/11027/18.

Явка учасників у судове засідання

Представники відповідачів у судове засідання, призначене на 24.02.2021, не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується відповідними поштовими повідомленнями, наявними у матеріалах справи.
Згідно із ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Дослідивши матеріали справи, які містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, враховуючи положення ч. 12 ст. 270 ГПК, судова колегія ухвалила розглядати апеляційні скарги за відсутності представників відповідачів.

Позиції учасників справи

Представники позивача у судовому засіданні 24.02.2021 підтримали вимоги апеляційної скарги, просили ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.01.2021 у справі № 910/130/21 скасувати, з підстав, викладених у скарзі, справу направити для продовження до суду першої інстанції.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав на те, що відповідачами, як членами правління Публічного акціонерного товариства "Банк Камбіо" (далі - Банк), були прийняті рішення на підставі яких здійснено ряд завідомо збиткових активних операцій з надання кредитних коштів (що не повернуті банку) у великих розмірах під явно неліквідне забезпечення у вигляді цінних паперів та придбання цінних паперів у портфель Банку, які прямо протирічили інтересам останнього та його кредиторам, що призвело до завдання збитків Банку в розмірі 201 089 038,47 грн.
У своїй позовній заяві позивач посилається на те, що внаслідок прийнятих за участі відповідачів рішень, зазначені збиткові операції були здійснені шляхом укладення ряду договорів, а саме: договору купівлі-продажу цінних паперів від 12.03.2014 № ДД-08/14; БВ34/1203/006, укладеного між Банком та Публічним акціонерним товариством "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Європейські технології"; договору міни цінних паперів від 30.05.2014 № ДД12/14; БВ24/3005/003, укладеного між Банком та публічним акціонерним товариством "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Альпарі фактор фінанс"; договору купівлі-продажу цінних паперів від 13.12.2012   № ДД-51/12, укладеного між Банком та публічним акціонерним товариством "Профінанс"; договору міни цінних паперів від 30.05.2014 № ДД-13/14;БВ-300214/01-1, укладеного між Банком та публічним акціонерним товариством "Профінанс"; договору міни цінних паперів від 24.02.2012 №   ДД-20/12, укладеного між Банком та відкритим акціонерним товариством "Науково-виробниче об`єднання "Конструкційні матеріали"; договору купівлі-продажу цінних паперів від 30.08.2012 ДД-46/12, укладеного між Банком та товариством з обмеженою відповідальністю "І.В. Трейд".
Дослідивши подані сторонами у справі докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для повернення позовної заяви Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, виходячи з наступного.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи у разі, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 173 цього Кодексу).
Однак, як вбачається із прохальної частини позову, позивачем заявлено лише одну вимогу про солідарне стягнення з відповідачів суми завданих збитків, будь-яких інших вимог, в т.ч. і похідних, заявлено не було, тобто, наявність тільки однієї вимоги виключає можливість порушення правил об`єднання позовних вимог в одній позовній заяві.
Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 28.01.2019 у справі № 905/1729/18 та від 13.09.2020 у справі № 905/909/19.
Крім того, колегія суддів апеляційного господарського суду вказує на наступне.
За змістом ч. 1 ст. 173 ГПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.
Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).
Таким чином, у зазначеній нормі процесуального права визначено право позивача об`єднати в одній позовній заяві декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.
Об`єднання позовних вимог дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також запобігти можливості ухвалення різних рішень за однакових обставин.
Під вимогою розуміється матеріально-правова вимога, тобто предмет позову, який одночасно є способом захисту порушеного права. Водночас об`єднанню підлягають вимоги, пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.
Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову - факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. Водночас особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права.
Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.
Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, господарський суд першої інстанції дійшов висновку про те, що сумісний розгляд заявлених позивачем вимог перешкоджатиме з`ясуванню прав і взаємовідносин сторін та суттєво утруднить вирішення спору, оскільки для встановлення всіх обставин справи суд повинен буде дослідити всі первинні документи за кожним договором окремо.
Однак наведені висновок господарського суду першої інстанції апеляційний господарський суд вважає передчасними, оскільки як вбачається з позовної заяви, відповідно до прохальної частини позову, позивачем заявлено лише одну вимогу про солідарне стягнення з відповідачів суми завданих збитків, крім того, на стадії відкриття провадження у справі, суд має надавати оцінку доказам, які додані позивачем до матеріалів позовної заяви виключно з мотивів наявності/відсутності підстав для відкриття провадження у справі, тобто належності оформлення позовної заяви відповідно до вимог ГПК України, а не перевіряти докази, надані позивачем в обґрунтування позовних вимог по суті спору.
Така ж правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 10.05.2018 у справі № 918/1/18, від 10.05.2019 у справі № 905/2043/18, від 13.09.2019 у справі №  905/909/19, від 14.11.2019 у справі № 910/9302/19, від 24.11.2020 у справі №  910/3748/20.
До того ж, на час постановлення оскаржуваної ухвали ст. 174 ГПК України (в редакції після 15.12.2017), на відміну від ст. 63 ГПК України (в редакції до 15.12.2017), не передбачено повернення позовної заяви з таких мотивів, що об`єднання позовних вимог перешкоджає з`ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднює вирішення спору.
Така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 14.11.2019 у справі № 910/9302/19.
Слід також зазначити, що господарським судом першої інстанції вказуючи, що позивачем було порушено правила об`єднання позовних вимог, не було враховано положення ч. 6 ст. 173 ГПК України, яка надає суду право з власної ініціативи до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання господарського судочинства.
Відповідно до ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Тобто одним із основних принципів господарського судочинства - є саме своєчасність вирішення судом спору, способом дотримання якого і є можливість роз`єднання позовних вимог, якщо суд вбачає, що це надасть змогу здійснити більш якісний розгляд справи з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів сторін. Водночас, повертаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції фактично самоусунувся від виконання власних процесуальних обов`язків, адже вбачаючи наявність обставин які можуть значно утруднити розгляд справи та призвести до затягування такого розгляду, помилково повернув відповідну позовну заяву.
З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо наявності підстав для повернення позовної заяви на підставі п. 2 ч. 5 ст. 174 ГПК України.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно із ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 280 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Частиною 3 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга Фонду гарантування вкладів фізичних осіб підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду міста Києва від 11.01.2021 у справі № 910/130/21 підлягає скасуванню з передачею справи на розгляд до Господарського суду міста Києва.
З урахуванням задоволення апеляційної скарги, розподіл понесених судових витрат за розгляд справи в суді апеляційної інстанції (судовий збір) слід здійснити суду першої інстанції за результатами розгляду справи.
Керуючись .ст. 124, 129-1 Конституції України, ст.ст. 8, 11, 74, 129, 173, 255, 269, 270, 271, 275, 277, 280-282 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.01.2021 у справі № 910/130/21 задовольнити.
2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.01.2021 у справі №   910/130/21 - скасувати.
3. Матеріали справи № 910/130/21 повернути до Господарського суду міста Києва для подальшого розгляду.

Текст постанови складено та підписано 16.03.2021 у зв`язку із перебуванням суддів Гаврилюка О.М. та Суліма В.В. у Національній школі суддів України у зв`язку із підготовкою суддів апеляційних господарських судів для підтримання кваліфікації з 01.03.2021 по 05.03.2021; у зв`язку із участю Гаврилюка О.М. у роботі ХVІІІ черговому з`їзді суддів України з 09.03.2021 по 11.03.2021; перебуванням судді Гаврилюка О.М. у відпустці 12.03.2021; перебуванням судді Ткаченка Б.О. у відпустці до 15.03.2021, включно.

          Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням приписів п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя                                                            О.М. Гаврилюк 

Судді                                                                                Б.О. Ткаченко

                                                                                В.В. Сулім