Ухвала    
04 лютого 2021 року
м. Київ
справа № 165/2815/19
провадження № 61-876ск21 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 
Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Шиповича В. В.,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 15 вересня 2020 року та постанову Волинського апеляційного суду від 24 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання,
ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що вона навчається у Державному вищому навчальному закладі «Нововолинський електромеханічний коледж» за професією «Прикладна механіка. Технічне обслуговування і ремонт устаткування підприємств машинобудування». Вказувала, що вона проживає з бабою. Оскільки батько -   ОСОБА_1 на її утримання матеріальної допомоги не надає, а мати та бабуся не в змозі самостійно утримувати її, існує необхідність стягнення аліментів з відповідача у судовому порядку. Разом з цим, вартість навчання згідно договору становить 10 650 грн на рік, термін навчання з 01 вересня 2019 року по 30 червня 2022 року. Стверджувала, що відповідач працює у відокремленому підрозділі «Шахта Великомостівська» державного підприємства «Львіввугілля» прохідником підземним та його середній заробіток становить 22 270 грн на місяць, тому просила стягувати з відповідача на її користь по 1/4 частині його щомісячного доходу до закінчення навчання.
Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 15 вересня 2020 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь повнолітньої дочки ОСОБА_2 , яка продовжує навчання, аліменти у розмірі 1/15 частини його доходу щомісячно з індексацією відповідно до закону, починаючи з дня звернення до суду - 17 жовтня 2019 року до закінчення навчання - 30 червня 2022 року.
Вирішено питання розподілу судових витрат.
Постановою Волинського апеляційного суду від 24 грудня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 15 вересня 2020 року залишено без змін.
У січні 2021 року до Верховного Суду засобами поштового зв`язку 
ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 15 вересня 2020 року та постанову Волинського апеляційного суду від 24 грудня 2020 року, у якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України  однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень, лише у тих випадках, коли таке оскарження 
є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, сприяти стабільності цивільних правовідносин.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах 
та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених 
у цій же статті ЦПК України. 
Відповідно до пункту 3 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).
Отже, справа, на судові рішення у якій подана касаційна скарга, 
є малозначною в силу закону.
Заявник у касаційній скарзі вказав, що справа має виняткове значення для нього.
Колегія суддів, враховуючи правовідносини, в яких виник спір між сторонами, встановлені судами фактичні обставини, а також те, що 
1/15 частина доходу становитиме приблизно 1 513 грн, що не перевищує прожитковий мінімум для працездатної особи станом на 01 січня 2021 року, дійшла висновку, що ця справа не може бути визнана такою, що містить ознаки винятковості для батька, з якого стягнуто аліменти на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання.
Отже, випадків, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, у цій справі не встановлено Верховним Судом.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України 
суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.
Враховуючи викладене, ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, тому у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
Керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, частиною четвертою статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 15 вересня 2020 року та постанову Волинського апеляційного суду від 24 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання, - відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                    С. Ф. Хопта
 
       Є. В. Синельников
 
       В. В. Шипович