П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

 26 лютого 2021 р.	 	 Справа № 400/3507/20	

 	Головуючий в 1 інстанції: Гордієнко Т.О.                                                   Дата і місце ухвалення: 12.11.2020р., м. Миколаїв                                   	
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі:
головуючого  –    Ступакової І.Г.
суддів             –    Бітова А.І.
–          Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2020 року по справі за позовом Головного управління ДПС у Миколаївській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, -
В С Т А Н О В И Л А :

В серпні 2020 року Головне управління ДПС у Миколаївській області звернулося до Миколаївського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу по податку на доходи з фізичних осіб та з військового збору на загальну суму 68443,00 грн.
Позов обґрунтовувало тим, що за відповідачем рахується заборгованість зі сплати податку на доходи з фізичних осіб та військового збору на загальну суму 68443,00 грн., нарахована йому податковими повідомленнями-рішеннями від 25.03.2019р. №00019301305, №00019321305 та №00019311305. Зазначені податкові повідомлення-рішення не оскаржено ОСОБА_1 ні в адміністративному, а ні в судовому порядку, заборгованість добровільно сплачена, у зв`язку з чим наявні підстави для звернення податкового органу  до суду з позовом про стягнення податкового боргу з платника податку – фізичної особи відповідно до п.87.11 ст.87 Податкового кодексу України. 
Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 12.11.2020р. замінено первісного відповідача – ФОП ОСОБА_1 на належного відповідача – фізичну особу ОСОБА_1 .
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 12.11.2020р. позов задоволено. 
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави податковий борг в сумі 68443,00 грн.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення від 12.11.2020р. та позовну заяву Головного управління ДПС у Миколаївській області залишити без руху на підставі ч.1 ст.123 КАС України.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначив, що позов було подано Головним управлінням ДПС у Миколаївській області до ОСОБА_1 , як фізичної особи-підприємця. Ухвалу про заміну відповідача з ФОП ОСОБА_1 та фізичну особу ОСОБА_1 постановлено судом першої інстанції 12.11.2020р., тобто в день прийняття оскаржуваного рішення про стягнення податкового боргу, чим позбавлено відповідача надати пояснення та заяви щодо предмету спору. 
Також, апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки посиланням відповідача на пропуск позивачем строку звернення з даним позовом до суду, встановленого частиною 2 статті 122 КАС України. А відтак, суд першої інстанції повинен був залишити позов Головного управління ДПС у Миколаївській області без руху на підставі частини 1 статті 123 КАС України. 
Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України. 
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що за наслідками проведеної Головним управлінням ДФС у Миколаївській області документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи ОСОБА_1  з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб, військового збору від одержання доходу за ознакою « 126» (додаткове благо) у вигляді анульованої основної суми кредитної заборгованості  та « 127» (інші доходи) за період з 01.01.2016р. по 31.12.2016р., контролюючим органом складено акт перевірки №334/14-29-13-05-11/ НОМЕР_1 від 01.03.2019р.
У висновках вказаного акту перевірки зафіксовано порушення ОСОБА_1 :
-          п.п.16.1.2, п.п.16.1.3 ст.16, п.п.49.18.4 п.49.18 ст.49, п.176.1 ст.176, п.177.5 ст.177, п.179.1 ст.179 ПК України, що виразилося у неподанні податкової декларації про майновий стан та доходи за 2016 рік;
-          п.п.163.1.1 п.163.1 ст.163, п.п. «д» п.п.164.2.17, п.п.164.2.20 п.164.2 ст.164, п.167.1 ст.167, п.п.168.2.1 п.168.2 ст.168 ПК України, що призвело до заниження та несплати податку з доходів фізичних осіб на період з 01.01.2016р. по 31.12.2016р. в сумі 137245,69 грн.;
-          п.16 прим. 1 підр.10 розділу ХХ ПК України, в результаті чого занижено та не сплачено військовий збір за 2016 рік на суму 11437,14 грн.
На підставі акту перевірки №334/14-29-13-05-11/ НОМЕР_1 від 01.03.2019р. Головним управлінням ДПС у Миколаївській області 25.03.2019р. прийнято податкові повідомлення-рішення:
- №00019301305, яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання  з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, в розмірі 52464,98 грн. (в т.ч. за податковим зобов`язанням – 41971,98 грн., за штрафними санкціями – 10493,00 грн.);
- №00019321305, яким до відповідача застосовано штрафні санкції в сумі 170 грн.; 
- №00019311305, яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання  з військового збору в розмірі  4372,09 грн. (в т.ч. за податковим зобов`язанням – 3497,67 грн., за штрафними санкціями – 874,42 грн.).
Зазначені податкові повідомлення-рішення отримано ОСОБА_1 у день їх винесення.
Суми податкового боргу за вказаними податковими повідомленнями-рішеннями та нарахована пеня лягли в основу  податкової вимоги форми «Ф» №36089-50 від 10.05.2019р., яку отримано ОСОБА_1 14.05.2019р.
При зверненні з позовом до суду Головне управління ДПС у Миколаївській області посилалося на те, що до боржника вживалися заходи стягнення, передбачені Податковим кодексом України, зокрема на його адресу направлено податкову вимогу, однак визначена нею сума залишається не погашеною, заборгованість набула статусу узгодженої, у зв`язку з чим підлягає стягненню в судовому порядку.
Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог податкового органу та їх задоволення виходячи з наступного.
Згідно п.п.20.1.34 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Відповідно до п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Згідно п.57.3 ст.57 Кодексу у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у  підпунктах  54.3.1 - 54.3.6  пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.
Пунктом 59.1 статті 59 ПК України встановлено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.
Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.
Згідно п.п. «е» п.176.1 ст.176 ПКУ платники податку зобов`язані своєчасно сплачувати узгоджену суму податкових зобов`язань, а також суму штрафних (фінансових) санкцій, нарахованих контролюючим органом, та пені, за винятком суми, що оскаржується в адміністративному або судовому порядку.
Таким чином, з вказаних норм слідує, що у платника податків наявний обов`язок щодо сплати лише узгодженої суми податкових зобов`язань.
Згідно п. 95.1 ст. 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Отже, ПК України встановлена послідовність звернення до суду з вимогами щодо стягнення податкового боргу платника. Обов`язкові умови (обставини), наявність яких в своїй сукупності зумовлює виникнення у податкового органу права на звернення до суду із даним позовом, є: наявність у платника податків боргу зі сплати податків (зборів, обов`язкових платежів); сума заборгованості платника податків на момент звернення податкової служби до суду із позовом про її стягнення має бути узгодженою у встановленому законодавством порядку.
Заперечуючи проти позову та в апеляційній скарзі ОСОБА_1 не заперечує наявності у нього заборгованості зі сплати сум грошових зобов`язань, визначених йому податковими повідомленнями-рішеннями від 25.03.2019р. №00019301305, №00019321305 та №00019311305, а також набуття сумою заборгованості статусу узгодженої в розумінні ПК України. 
Апелянт, серед іншого, посилається на те, що позов було подано Головним управлінням ДПС у Миколаївській області до ОСОБА_1 , як фізичної особи-підприємця, а не до ОСОБА_1 як фізичної особи, у якої наявний податковий борг.
Колегія суддів не приймає до уваги такі доводи апелянта, оскільки ухвалою від 12.11.2020р. судом замінено первісного відповідача – ФОП ОСОБА_1  на належного – фізичну особу ОСОБА_1 .
Посилання апелянта на те, що здійснення заміни відповідача у день постановлення оскаржуваного рішення від 12.11.2020р. позбавило його можливості надати пояснення  щодо предмету спору колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 брав активну участь у розгляді справи, в тому числі подавав відзив на позовну заяву та заяву про залишення позову без розгляду.
Більше того, відповідачем в суді апеляційної інстанції не доведено наявності обставин, які б вплинули на правильність висновків суду про задоволення позову Головного управління ДПС у Миколаївській області, у випадку повідомлення їх під час розгляду справи  в суді першої інстанції. 
Що ж до посилань апелянта на пропуск позивачем строку звернення з даним позовом до суду колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.
Тобто, строк звернення до суду суб`єкта владних повноважень, встановлений Кодексом адміністративного судочинства України, становить 3 місяці з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог.
Разом із тим, іншим законом встановлено право податкового органу на звернення до суду із вимогою стягнення податкового боргу, що передбачено ст. 122 КАС України. В даному випадку позивач просить стягнути з відповідача податковий борг, строки та порядок стягнення якого визначаються нормами Податкового кодексу України.
Згідно п.102.4 ст.102 Податкового кодексу України у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.
Тобто, у спірних правовідносинах норми ПК України є спеціальними порівняно з нормами КАС України. Тому в даному випадку повинні застосовуватися положення статті 102 ПК України в частині можливості стягнення податкового боргу протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу, які позивачем не пропущені.
На підставі викладеного у сукупності колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що у відповідності до ст.316 КАС України, є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення суду першої інстанції - без змін. 
Враховуючи, що дана справа належить до категорії справ незначної складності та розглядалася судом першої інстанції за правилами спрощеного провадження, тому рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягають.
З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -          

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2020 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
                                                               
                                                               Повний текст судового рішення виготовлений 26 лютого 2021 року.

Головуючий:                                                                                                           І.Г. Ступакова

Судді:                                                                                                                      А.І. Бітов

                                                                                                                        О.В. Лук`янчук