Ухвала
 
8 лютого 2021року
м. Київ
справа № 639/1692/19
провадження № 51 – 5972 ск 20
Верховний Суд колегією суддівДругої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Жовтневого районного суду міста Харкова від 16 липня 2019 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 29 вересня 2020 року щодо нього та ОСОБА_5 
у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 12019220500000196,
встановив:
17 грудня 2020 року Касаційним кримінальним судом Верховного Суду                   касаційну скаргу засудженого через її невідповідність вимогам п. 4 ч. 2 ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) залишено без руху 
і надано строк для усунення недоліків. Також засудженому було роз`яснено, що 
у разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк касаційна скарга повертається особі,  яка її подали.
У межах наданого строку для усунення недоліків касаційної скарги та на виконання ухвали касаційного суду ОСОБА_4 направив нову касаційну скаргу, проте приписів ст. 427 КПКне дотримався та недоліків, які пов`язані зі змістом касаційної скарги, не усунув.
Підстави для скасування або зміни оскаржуваних судових рішень касаційним судом, визначено у ст. 438 КПК. Відповідно до ч. 2 ст. 438 КПК при вирішенні питання про наявність зазначених у частині першій цієї статті підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.
Так, засуджений ОСОБА_4 порушує питання про скасування вироку Жовтневого районного суду міста Харкова від 16 липня 2019 року та ухвали Харківського апеляційного суду від 29 вересня 2020 року у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
Проте, подана скарга містить лише формальні посилання на підстави для скасування вироку місцевого суду та ухвали апеляційного суду із перебігом подій 
у провадженні та наведеною власною оцінкою обставин справи, однак у ній 
не наведено доводів для скасування оскаржуваних судових рішень та закриття кримінального провадження на підставі, передбаченій п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК, з огляду на положення статей 284, 370, 412, 419 цього Кодексу у їх взаємозв`язку. 
Крім того, на обґрунтування своїх доводів,  засуджений знову посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, які встановлені на підставі досліджених судом доказів, що відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Оскільки суд касаційної інстанції є судом права, а не факту та відповідно                            до ч. 1 ст. 433 КПК перевіряє правильність застосування судами першої                            та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, тому відсутність у ній обґрунтуванняз підстав передбачених у ст. 438 КПК, про що було наголошено засудженому в ухвалі Верховного Суду, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
За таких обставин, касаційна скарга разом з усіма доданими до неї документами підлягає поверненню.
Враховуючи викладене і керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Жовтневого районного суду міста Харкова від 16 липня 2019 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 29 вересня 2020 року повернути.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                     ОСОБА_2                                         ОСОБА_3