КИЇВСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД  

       Справа № 22-ц/824/4392/2021        Головуючий в 1-й інстанції - Ульяновська О.В.
             759/13780/20                                                                        Доповідач Чобіток А.О.
 
                                                  П О С Т А Н О В А
                                                ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
 
23 березня  2021 року Київський апеляційний суд  у складі колегії суддів:
 
головуючого - Чобіток А.О. 
суддів - Немировської О.В., Ящук Т.І.  
 
розглянувши  в письмовому провадженні  апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 14 грудня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до   Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про стягнення страхового відшкодування ,-
                                                               у с т а н о в и в:
 
У серпні 2020 року позивач пред`явив вказаний позов до відповідача і просив суд  стягнути з ПрАТ «СГ «ТАС» на його користь  суму недоплаченого страхового відшкодування у розмірі 6049 грн. 55 коп. та суму судового збору у розмірі 840 грн. 80 коп..
Позовні вимоги обгрунтовував тим, що 04.02.2020 відбулася ДТП за участю ТЗ «Renault» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та ТЗ «Toyota» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , внаслідок чого ТЗ «Renault» д.н.з НОМЕР_1 . , власником якого є він, отримав механічні ушкодження, а на підставі постанови Подільського районного суду м. Києва від 17.04.2020 року ОСОБА_3 визнано винним. Він звернувся до ПрАТ «СГ «ТАС», де на момент ДТП був застрахований ТЗ «Toyota» д.н.з НОМЕР_2 ,  із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та подав заяву від 07.02.2020 року про страхове відшкодування, після чого 02.04.2020 року на рахунок позивача з боку ПрАТ «СГ «ТАС» було перераховано страхове відшкодування у розмірі 1302 грн. 85 коп.. Оскільки він не погодився із зазначеним розміром страхового відшкодування, то звернувся до суб`єкта оціночної діяльності ФОП « ОСОБА_4 »  для визнання розміру заподіяної шкоди, яка згідно зі звітом №0330-VV складає 7352 грн. 40 коп., на підставі чого відповідач зобов`язаний сплати йому недоплачену суму страхового відшкодування.
 
Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 14 грудня 2020 року позов залишено без задоволення.
 
В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове про задоволення позову. Зазначає, що суд при постановленні такого рішення допустив порушення норм матеріального та процесуального права. Належним чином не надав оцінку наданим доказам, які підтверджують позовні вимоги і які відповідачем не спростовані. Навівши норми матеріального права, які регулюють правові відносини, що виникли між сторонами, суд безпідставно прийшов до висновку про відсутність у нього права на отримання страхового відшкодування від страховика, який застрахував цивільно-правову відповідальність ОСОБА_3 за спричинення матеріальної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
 
Заслухавши доповідь судді,дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
 
Судом установлено, що 04.02.2020 року о 18 год. 00 хв. ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «Toyota»» д.н.з. НОМЕР_2    по вул. Сагайдачного, 25-Б в м. Києві, здійснюючи поворот ліворуч, під час об`їзду перешкоди, а саме: автомобіля «Renault» д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався в зустрічному напрямку, не дотримався інтервалу, в результаті чого здійснив з ним зіткнення. Внаслідок ДТП вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_3 порушив п.п. 10.4, 13.3 ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КпАП України.
Постановою Подільського районного суду м. Києва від 17.04.2020 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 17).
На підставі полісу №АО6463791 діючого на 04.02.2020 року ТЗ «Toyota»» д.н.з. НОМЕР_2    застрахований у АТ «СГ «ТАС» (а.с. 19).
07.02.2020 року представник позивача звернувся до АТ «СГ «ТАС»  із заявами про повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та про страхове відшкодування (а.с. 20-24).
Згідно з  випискою по рахунку ОСОБА_5 - представника позивача, АТ «СГ «ТАС»  перерахувало страхове відшкодування згідно договору АО 6463791 від 22.08.2019 у розмірі 1302 грн 85 коп. (а.с. 25).
Відповідно  до звіту №0330-VVпро оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого КТЗ від 07.04.2020 встановлено, що вартість відновлювального ремонту КТЗ «Renault» д.н.з. НОМЕР_1 з врахуванням фізичного зносу становить 8671 грн. 08 коп. (а.с. 26-58).
 
Відповідно до  ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.
 
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки судово-автотоварознавча експертиза по справі не була проведена, фактично не встановлено реальної суми матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, внаслідок чого позовні вимоги не підлягають до задоволення.
 
Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції,оскільки він не відповідає нормам матеріального та процесуального права.
 
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
 
Згідно з  ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. 
 
Позивач обґрунтовуючи свої вимоги в частині розміру матеріальної шкоди,заподіяної йому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за вказаних вище обставин,посилався на звіт №0330-VV про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого КТЗ від 07.04.2020 року, виконаного оцінювачем Василенком В.І. ,яким встановлено, що вартість відновлювального ремонту КТЗ «Renault» д.н.з. НОМЕР_1 з врахуванням фізичного зносу становить 8671 грн. 08 коп. (а.с. 26-58).
 
З матеріалів справи вбачається, що відповідача було повідомлено про наявність у Святошинському районному суді м. Києва  провадження за позовом ОСОБА_1 до  Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про стягнення страхового відшкодування у розмірі 6049 грн. 55 коп. (а.с.81).
 
Відповідач також був повідомлений Київським апеляційним судом про відкриття апеляційного провадження за апеляційної скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м.Києва постановленого в даній справі.
 
Будь-яких заперечень та спростувань стосовно доказів,на які посилався позивач в обґрунтування позовних вимог,відповідач ні суду першої інстанції,ні суду апеляційної інстанції не надав.
 
Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
 
Відповідно до ст. 77 ЦПК України сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень,а  статтею 265 ЦПК України передбачено,що у мотивувальній частині рішення зазначаються докази, відхилені судом та мотиви їх відхилення.
 
Так, зазначивши в рішенні, що  судово-товарознавча експертиза  по даній справі не була проведена, а тому фактично не встановлена реальна сума відшкодування матеріальної шкоди, внаслідок чого позов не підлягає задоволенню, суд в порушення вказаних норм процесуального права,  не надавши належної оцінки звіту про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого КТЗ від 07.04.2020 року, виконаного оцінювачем Василенком В.І. , прийшов до хибного висновку про обов`язковість доведення розміру шкоди лише судовою експертизою, незважаючи на те, що в даному випадку відсутні підстави для застосування ст. 105 ЦПК України.
 
В зв`язку з наведеним колегія суддів, аналізуючи наданий позивачем звіт №0330-VVпро оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого КТЗ від 07.04.2020 року  в обґрунтування розміру матеріальної шкоди, внаслідок  дорожньо-транспортної пригоди, вважає, що цей доказ відповідає вимогам ЗУ «Про оцінку майна та майнових прав та професійну оціночну діяльність», яким зокрема передбачено, що звіт про оцінку майна є документом, що містить висновок про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності.
 
Згідно зі  ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 01.07.2004 обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
 
Відповідно до пункту 32.7 статті 32 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статті 22, статті 988, статей 1166, 1187, 1194 Цивільного кодексу України, пунктів 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів,  власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування в повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку.
 
Враховуючи звіт, яким визначена вартість відновлювального ремонту КТЗ позивача   з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу без врахування ПДВ, яка становить 7 352,40 грн. та розмір страхового відшкодування виплаченого позивачу відповідачем у розмірі 1302,85 грн., колегія суддів вважає, що з відповідача підлягає стягненню 6 049 грн. 55 коп. страхового відшкодування на користь позивача.
 
Оскільки колегія суддів прийшла до висновку про  задоволення позову в повному об`ємі, на відповідача  у відповідності до ст. 141 ЦПК України покладаються  судові витрати, понесені позивачем на оплату судового збору у розмірі 2137 грн., витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000 грн. та витрати на складання звіту про визначення матеріального збитку у розмірі 2 500 грн., а всього 9637 грн..
 
 Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України,суд апеляційної інстанції,-     
                                              п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
 
 Рішення  Святошинського районного суду міста Києва від 14 грудня 2020 року скасувати та постановити рішення.
 
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС»  на користь  ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 6 049 грн. 55 коп.   та судові витрати у 9637 грн..
 
Стягувач:  ОСОБА_1 - місце реєстрації:      АДРЕСА_1 ,  реєстраційний номер облікової картки платника податків -  НОМЕР_3 .
 
Боржник: Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» - місце знаходження: 03062, м. Київ, пр.-т Перемоги, 65, код ЄДРПОУ - 30115243.
 
 Постанова набирає законної сили з дня  її прийняття і на підставі ч. 3 ст. 389 ЦПК України  не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий:                                                                        А.О. Чобіток            
 
            Судді:                                                                                    О.В. Немировська
 
                                                                                                           Т.І.  Ящук