ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2021 року	Львів	Справа № 500/1369/19 пров. № А/857/14046/20	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді                                                       Святецького В.В.          
суддів                                                                            Гудима Л.Я., Довгополова О.М.
з участю секретаря судового засідання                     Хітрень О.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2020 року про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі №500/1369/19 (суддя Дерех Н.В., м. Тернопіль) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,- 
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 18.07.2019 позов ОСОБА_1 до Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволений повністю.
Суд визнав протиправними дії Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області щодо відмови в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 у зв`язку із зміною складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, в розмірі 90% від цієї винагороди.
Зобов`язав Тернопільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання з 04.12.2018 року по 31.12.2018 року в розмірі 90% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, яка складає         52331,40 грн, згідно довідки Тернопільського Апеляційного суду №1459/18вх. від                20.12.2018 року, без обмеження граничного розміру, з урахуванням раніше виплачених сум; з 01.01.2019 року по 31.01.2019 року в розмірі 90% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, яка складає 57054,60 грн., згідно довідки Тернопільського Апеляційного суду №539/19 від 22.01.2019 року без обмеження граничного розміру, з урахуванням раніше виплачених сум.
02.10.2020 позивач подала до Тернопільського окружного адміністративного суду заяву в порядку статті 382 КАС України, в якій просила:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області подати звіт про виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 18.07.2019 у справі №500/1369/19;
- накласти штраф на керівника відповідача, відповідального за виконання рішення, в розмірі від 20 до 40 неоподаткованих мінімумів для працездатних осіб. 
В обґрунтування зазначеної заяви покликається на те, що на підставі постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2020 у справі №640/5248/19, визнано протиправним та нечинним пункти 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649 ,,Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду”, а тому вважає, що рішення Тернопільського окружного адміністративного суду по справі №500/1369/19 від 18.07.2019 є обов`язковим до виконання. Вказує на те, що у зв`язку із цим, 27.08.2020 на адресу відповідача повторно направлено заяву про проведення перерахунку та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 18.07.2019 у справі №500/1369/19. Однак, станом на даний час відповідач ігнорує та не виконує рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 18.07.2019 у справі №500/1369/19,  яке набрало законної сили та є обов`язковим до виконання, будь-якої відповіді чи інформації щодо виконання рішення суду відповідачем надано не було, коштів перераховано не було.
Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2020 року у задоволенні заяви позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі - відмовлено повністю.
Відмовляючи в задоволенні заяви позивача, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до норм статті 382 КАС України встановлення судового контролю за виконанням суб`єктом владних повноважень відповідачем рішення суду є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджуються належними та допустимими доказами. Відносно вимоги позивача накласти штраф на керівника відповідача, відповідального за виконання рішення, в розмірі від 20 до 40 неоподаткованих мінімумів для працездатних осіб, зазначено, що оскільки судом відмовлено заявнику у встановленні строку для надання звіту про виконання рішення суду, вимога накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень є передчасною та безпідставною.
Не погодившись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення задовольнити шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області подати до суду першої інстанції звіт про виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 18.07.2019 у встановлений судом апеляційної інстанцій строк.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає те, що у спірному випадку суд мав врахувати правову позицію Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2020, згідно якої було визнано протиправними та нечинними пункти 1 та 2 постанови КМУ від 22.08.2018 №649. Вважає, що суд, вивчивши відповідь пенсійного органу, згідно якої рішення від 18.07.2020 буде виконано відповідно до Постанови КМУ №649 мав визнати її безпідставною та такою, що свідчить про невиконання рішення суду і, відповідно, встановити судовий контроль за виконанням рішення суду.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.  
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно з частиною 1 статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина 2 статті 382 КАС України).
З огляду на положення вказаної норми процесуального права суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що встановлення судового контролю за виконанням судового рішення є правом, а не обов`язком суду.
В той же час, такі повноваження суду повинні бути реалізовані з урахуванням того, що контроль за виконанням судового рішення здійснює суд, що прямо передбачено ст. 129-1 Конституції України, і такі повноваження суду запровадженні з метою забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві.
Отже, вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, суд повинен з`ясувати те, чи виконано судове рішення, причини, які призводять до невиконання такого рішення та чи є вони об`єктивними, оцінити ризики, які можуть існувати для позивача у випадку невиконання рішення суду.
Загальний порядок виконання судових рішень, який встановлено Законом України ,,Про виконавче провадження”, не позбавляє суд права встановити судовий контроль за виконанням судового рішення.
Однак, суд першої інстанції не звернув уваги на причини не виконання відповідачем судового рішення в повному обсязі.
Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 18.07.2020 на відповідача було покладено обов`язок вчинити конкретні дії, а саме здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання позивачу з 04.12.2018 по 31.12.2018 у розмірі 90% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, яка складає 52331,40 грн, згідно довідки Тернопільського Апеляційного суду №1459/18вх. від                20.12.2018, без обмеження граничного розміру, з урахуванням раніше виплачених сум; з 01.01.2019 по 31.01.2019 в розмірі 90% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, яка складає 57054,60 грн, згідно довідки Тернопільського Апеляційного суду №539/19 від 22.01.2019 без обмеження граничного розміру, з урахуванням раніше виплачених сум.
Відповідно до наявних у матеріалах справи листів Головного управління ПФУ в Тернопільській області від 04.02.2020 року № 135-117/Б-02/8-1900/20 та від 04.02.2020 року № 136-147/Б-02/8-1900/20, на виконання вищевказаного рішення суду нараховано доплату в сумі 18 431,00 грн. Зазначено, що зазначена доплата до пенсії буде проведена відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 649 від 22.08.2018 ,,Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду”.
Вказані обставини свідчать про те, що рішення суду, яке набрало законної сили та яке підлягає обов`язковому виконанню фактично залишається бездієвим для позивача, оскільки не виконується відповідачем в частині виплати перерахованої пенсії. В матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що відповідачем взагалі вживалися можливі заходи з метою виконання судового рішення в цій частині, а судом першої інстанції вказані обставини не досліджувалися.
Також суд апеляційної інстанції вважає за необхідне вказати на те, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.11.2019 з урахуванням змін, внесених Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2020 у справі №640/5248/19, визнано протиправними та нечинними пункт 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України №649 від 22.08.2018 року ,,Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду”. 
Отже на даний час норми підзаконного нормативно-правового акту, якими був регламентований механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету, втратили чинність.
Зважаючи на вищезазначене та враховуючи факт відсутності в матеріалах справи доказів виконання відповідачем рішення суду у повному обсязі, беручи до уваги, що виконання судового рішення є частиною процедури відновлення порушеного права особи в судовому порядку, при цьому обов`язок суду контролювати виконання свого рішення закріплено безпосередньо Конституцією України, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.
Однак, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що вимога накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень є передчасною та безпідставною, оскільки стосується порушення прав заявника в майбутньому.
Відтак, суд першої інстанції не надав належної оцінки вказаним обставинам, що призвело до ухвалення помилкового рішення, у зв`язку з чим ухвала суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні заяви про зобов`язання подати звіт про виконання рішення суду підлягає скасуванню, а вимога про зобов`язання відповідача подати до суду першої інстанції звіт про виконання рішення суду - задоволенню.
Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
З врахуванням усіх вищенаведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи та прийняв ухвалу з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим відповідно до вимогст.317 КАС України ухвалу суду підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення.
Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2020 року про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі №500/1369/19 скасувати.
Заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення задовольнити частково.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області протягом одного місяця подати до суду звіт про виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 18 липня 2019 року по справі №500/1369/19.
У задоволенні решти вимог відмовити.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя	 	В. В. Святецький 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	О. М. Довгополов  	
Повне судове рішення складено 21.01.2021.