УХВАЛА
про відмову у відкритті касаційного провадження
26 січня 2021 року 
м. Київ
справа № 200/1546/20-а
провадження № К/9901/36181/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Єзерова А.А.,
суддів: Коваленко Н.В., Стародуба О.П.,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 24.11.2020 у справі № 200/1546/20-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Донецькій області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу від 16.01.2020 № ДЦ1012/334/АВ/П/ПТ/ТД-ФС,
у с т а н о в и в:
ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держпраці у Донецькій області, в якому просив визнати протиправними та скасувати наказ від 18.11.2019 № 676 «Про проведення фактичної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 » та постанову Головного управління Держпраці у Донецькій області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 16.01.2020 № ДЦ1012/334/АВ/П/ПТ/ТД-ФС щодо ОСОБА_1 .
Донецький окружний адміністративний суд рішенням від 14.04.2020, позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнив частково, а саме:
А) Визнав протиправною та скасував постанову Головного управління Держпраці у Донецькій області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 16.01.2020 № ДЦ1012/334/АВ/П/ПТ/ТД-ФС щодо ОСОБА_1 ;
Б) У задоволенні решти позовних вимог - відмовив.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення Донецьким окружним адміністративним судом у справі № 200/1546/20-а норм матеріального та процесуального права, просив рішення місцевого суду скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 24.11.2020 апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Донецькій області задоволено повністю.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14.04.2020 у справі № 200/1546/20-а скасовано в частині задоволених позовних вимог, прийнято в цій частині нову постанову, якою, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 -відмовлено.
В іншій частині, в якій у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено, рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14.04.2020 у справі № 200/1546/20-а залишено без змін.
Не погодившись з таким судовим рішенням суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Касаційна скарга на постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 24.11.2020 у справі № 200/1546/20-а надійшла до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду 28.12.2020, та цього ж дня було визначено колегію суддів для її розгляду у складі: головуючого судді Мартинюк Н.М., суддів Жук А.В., Мельник-Томенко Ж.М..
Однак, у зв`язку з тим, що при визначенні суддів для розгляду цієї справи було допущено помилку в їх спеціалізації, то ухвалою Верховного Суду від 18.01.2021 задоволено заяви головуючого судді Мартинюк Н.М., суддів Жук А.В. , Мельник-Томенко Ж.М. про самовідвід та передано касаційну скаргу у справі № 200/1546/20-а до секретаріату Касаційного адміністративного суду для визначення складу суду.
На підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду, було проведено повторний автоматизований розподіл справи, внаслідок якого для розгляду касаційної скарги сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Єзерова А.А., суддів Коваленко Н.В., Стародуба О.П.
Дослідивши зміст касаційної скарги ОСОБА_1 , колегія суддів дійшла висновку про те, що у відкритті касаційного провадження треба відмовити з таких мотивів.
Приписи пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України передбачають, що однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Цей принцип конкретизований у положеннях частини першої статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом - КАС України) й частини першої статті 328 КАС України, згідно з якими учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їхнього перегляду в апеляційному порядку, можуть реалізувати право на їхнє оскарження у касаційному порядку тільки у визначених законом випадках.
Тому розв`язуючи питання про прийнятність касаційної скарги, Верховний Суд насамперед має з`ясувати, чи належить справа, що в ній подається касаційна скарга, за своїми ознаками до тих справ, судові рішення в яких можуть оскаржуватися у касаційному порядку.
Законодавець у КАС України встановив диференційований підхід до визначення категорій справ, які належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, за критерієм їхньої складності, виокремивши з-поміж них справи незначної складності, для яких з огляду на їхні змістовні ознаки встановлений особливий порядок судового розгляду, зокрема й щодо можливості касаційного оскарження судових рішень, ухвалених в таких справах.
За приписами пункту 20 частини першої статті 4 КАС України адміністративною справою незначної складності (малозначна справа) вважається адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.
У частині шостій статті 12 КАС України закріплений перелік справ, які для мети КАС України слід вважати справами незначної складності. Зокрема, положення пункту 6 частини шостої статті 12 КАС України встановлюють, що для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Спір в цій справі виник через ухвалення Головним управлінням Держпраці у Донецькій області постанови від 16.01.2020 № ДЦ1012/334/АВ/П/ПТ/ТД-ФС про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 125 190,00 грн. І тому з огляду на те, що предметом спору є рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого він заявив вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, ця справа є справою незначної складності відповідно до вимог пункту 6 частини шостої статті 12 КАС України.
Окрім цього, ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 14.02.2020 відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження.
Водночас за правилами пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Буквальне тлумачення положень зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що процесуальний закон пов`язує можливість касаційного перегляду у справах незначної складності тільки з тими юридичними фактами, вичерпний перелік яких викладений у підпунктах «а», «б», «в» та «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України. Водночас обов`язок доведення наявності таких виняткових обставин покладається на особу, яка звертається до суду з касаційною скаргою.
Означені критерії прийнятності касаційної скарги встановлені задля можливості забезпечення Верховним Судом ключової мети касаційного перегляду - виправлення судових помилок та усунення недоліків судочинства, що призвели до порушення прав учасників справи. Тобто касаційний перегляд за своєю сутністю має екстраординарний характер і спрямований на забезпечення основоположних гарантій справедливого судового розгляду, які становлять зміст конституційного принципу верховенства права.
Суд враховує позицію Європейського Суду з прав людини, згідно з якою право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг; такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою.
Процесуальний закон передбачає умови, за наявності яких справи незначної складності можуть переглядатися в касаційному порядку. Такими умовами можуть бути обставини, які виділяють вимоги скаржника якимись особливими, рідкісними чи унікальними ознаками, завдяки чому вони виокремлюються із загального ряду.
Аналіз аргументів касаційної скарги у їхньому логічному взаємозв`язку з обставинами справи, встановленими в постанові суду апеляційної інстанції, не дає підстав для висновку про наявність фактів, наведених у підпунктах «а», «б», «в» та «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, які б могли слугувати підставою для відкриття касаційного провадження у справі незначної складності.
Цих або інших подібних передумов допуску справи незначної складності до касаційного провадження касаційна скарга не містить.
Отже, заявник не довів і колегія суддів також не встановила виняткових обставин, зазначених у пункті 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Зазначене дає підстави вважати, що за поданою касаційною скаргою оскаржується судове рішення, яке не належить оскаржувати в касаційному порядку.
Відповідно до вимог пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З огляду на наведене колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 треба відмовити.
Керуючись положеннями статей 12, 328, 333, 359 КАС України, Верховний Суд
у х в а л и в:
1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 24.11.2020 у справі № 200/1546/20-а.
2. Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами надіслати скаржнику.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач                                                                                 А.А. Єзеров

Суддя                                                                                                     Н.В. Коваленко

Суддя                                                                                                     О.П. Стародуб