ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2925/21 Справа № 205/1275/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Мовчан Д. В. Суддя у 2-й інстанції - Деркач  Н. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2021 року                                                                 м. Дніпро

       Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Деркач Н.М.,
суддів: Демченко Е.Л., Ткаченко І.Ю.,
за участю секретаря Бондаренка В.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 25 березня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,- 

ВСТАНОВИВ:

       У лютому 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.
       Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вона з ОСОБА_1 проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з липня 2008 року по червень 2011 року. Від спільного життя мають малолітню дитину, доньку – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якої є ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Відповідач на час подання позову працездатний, але добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає.
На підставі вказаного, ОСОБА_2 просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, починаючи із дня пред`явлення цього позову і до досягнення дитиною повноліття (а.с.1-6).
       Заочним рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 25 березня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини, доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) батька, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття, на користь матері, ОСОБА_2 , починаючи з 06 лютого 2019 року. Також стягнуто з ОСОБА_1 пропорційно до розміру задоволених позовних вимог судові витрати по справі у вигляді судового збору в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. на користь держави (а.с. 21-23).
       Ухвалою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 01 грудня 2020 року заяву ОСОБА_1 про перегляд вищевказаного заочного рішення залишено без задоволення (а.с. 65).
       Не погодившись із заочним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу та просив його скасувати повністю і ухвалити нове рішення, яким стягнути аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття.
       Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, адже він не був повідомлений належним чином про дату, час і місце засідання суду та справу було розглянуто за його відсутності, тому не мав можливості скористатися своїми правами учасника справи, передбаченими ЦПК України.
       При цьому, ОСОБА_1 зазначає, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки поза увагою суду залишилося дослідження майнового стану відповідача та наявності на його утриманні непрацездатної матері.
        ОСОБА_2 подала до суду апеляційної інстанції, в порядку ст. 360 ЦПК України, відзив на апеляційну скаргу. Заочне рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 25 березня 2019 року вважає законним і прийнятим з урахуванням усіх норм матеріального та процесуального права, а твердження апелянта про його необґрунтованість - помилковими та безпідставними, оскільки доводи апеляційного скарги зводяться до неправильного тлумачення норм права і не відповідають дійсності, зокрема, встановленим обставинам справи (а.с. 89-94). 
Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Згідно з п.1 ч.1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. 
Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) (п.3 ч.6 ст.19 ЦПК України).
Оскільки апеляційним судом у складі колегії суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень, то справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до наступних висновків.
       Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки є порушенням ст. 129 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Враховуючи, що в матеріалах справи міститься конверт разом із судовою повісткою, який повернувся до суду від підприємства поштового зв`язку із приміткою «За закінченням терміну зберігання» (а.с.18), тобто, відсутні докази належного повідомлення відповідача про дату, час і місце засідання суду 25.03.2019р. об 11-00 год., а він обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою, заочне рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення по суті позовних вимог.
Судом першої інстанції встановлено, що сторони знаходились у фактичних шлюбних відносинах з липня 2008 року по червень 2011 року. Від спільного подружнього життя мають малолітню дитину, доньку – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії № НОМЕР_1 від 18.11.2008 року (а.с.2), яка проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Інших дітей, крім вказаної доньки сторони не мають.
       Доказів наявності аліментних зобов`язань відповідача перед іншими особами суду не було надано.
       Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто.
       Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вважав можливим стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з дня звернення позивачки до суду та до досягнення дитиною повноліття.
       З таким висновком суду колегія суддів погодитися повністю не може, виходячи з наступного.
       Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
       Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
       Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч. 1ст. 181 СК України).
       За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом (п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»).
       Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
       Врахувавши наведені положення закону та вимоги позовної заяви ОСОБА_2 про стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) відповідача, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про стягнення аліментів в частці від всіх видів доходів відповідача.
       Разом з тим, визначаючи розмір аліментів, підлягаючих стягненню з відповідача на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд необґрунтовано дійшов висновку про їх стягнення в розмірі 1/3 частини від всіх видів доходів ОСОБА_1 , виходячи з наступного.
       Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
       Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
       Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
       Відповідно до вимог ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.
       Поряд з цим, зважаючи на положення ст. 51 Конституції України та статті 180 СК України, матеріали справи не містять доказів достатності доходу відповідача для сплати аліментів в розмірі 1/3 від всіх видів заробітку відповідача, щомісячно, який просила позивачка стягнути з відповідача.
Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції вищевказаних обставин не врахував, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про визначення розміру аліментів в розмірі 1/3 від всіх видів заробітку відповідача, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у зв`язку з чим, у відповідності до вимог ст. 376 ЦПК України, в частині визначенння розміру аліментів необхідно ухвалити нове рішення.
Таким чином, враховуючи положення ч. 5 ст. 183 СК України, з аналізу яких слідує, що аліменти в розмірі однієї чверті на одну дитину є неоспорюваною сумою, виходячи із прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (з 6 до 18 років) та беручи до уваги те, що за приписами сімейного законодавства обоє батьків зобов`язані утримувати дитину, колегія суддів приходить до висновку, що розмір аліментів необхідно визначити в розмірі 1/4 від всіх видів заробітку відповідача, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.
Посилання апелянта на те, що він є безробітнім, не має постійного доходу, а також має на утриманні непрацездатну матір, колегією суддів враховано при визначенні розміру аліментів на утримання дитини, доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
       Згідно з ч. 13ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
       Оскільки колегія суддів дійшла висновку про зменшення визначеного судом першої інстанції розміру аліментів до 1/4 частини всіх видів доходів відповідача щомісячно, то пропорційно розміру задоволених позовних вимог стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в розмірі 384, 20 грн..
       Керуючись ст.ст. 374, 376, 381- 384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  задовольнити частково.
Заочне рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 25 березня 2019 року скасувати.
Ухвалити нове рішення, яким позов  ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання дитини, доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) батька, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття, на користь матері, ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ), починаючи з 06 лютого 2019 року.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) пропорційно до розміру задоволених позовних вимог судові витрати по справі у вигляді судового збору в розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп. на користь держави.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

       Головуючий:                 Н.М. Деркач

       Судді: Е.Л.Демченко

                                                                                І.Ю. Ткаченко