ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/819/21 Справа № 183/5384/17 	  	Суддя у 1-й інстанції - Сорока О. В. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова  М. Ю.	

Категорія 57

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2021 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді – Петешенкової М.Ю.,
суддів – Деркач Н.М., Пищида М.М.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у м. Дніпрі цивільну справу
за апеляційною скаргою акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровсьгаз»
на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2020 року 
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 до Публічного акціонерного товариства «Дніпропетровськгаз» (Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз"), треті особи: ОСОБА_12 , Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Білий Лелека-2015» про визнання порушеними прав споживачів, визнання права на забезпечення індивідуальними безкоштовними газовими лічильниками за рахунок Публічного акціонерного товариства «Дніпропетровськгаз», про зобов`язання Публічного акціонерного товариства «Дніпропетровськгаз» здійснити встановлення в квартирах індивідуальних газових лічильників побутовим споживачам,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 звернулися до суду із вищевказаним позовом в обґрунтування якого зазначили, що 30 вересня 2016 року без відповідного попередження та без погодження зі співвласниками будинку, на багатоквартирний житловий будинок АДРЕСА_1 ПАТ «Дніпропетровськгаз» встановлено обладнання, в якому знаходиться вузол обліку природного газу.
Співвласники багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_1 , які мають прямі договори з газопостачальним підприємством, не були сповіщені про дату та час встановлення загальнобудинкового лічильника газу чи про проведення інших видів робіт.
19 квітня 2017 року на адресу ПАТ «Дніпропетровськгаз», Національної комісії, яка здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, Новомосковського відділення ПАТ «Дніпропетровськгаз» направлено лист зі зверненням внести зміни до Інвестиційної програми ПАТ «Дніпропетровськгаз», а саме встановити індивідуальний лічильник газу в кожну квартиру на умовах спільного фінансування за кошти Інвестиційної програми ПАТ «Дніпропетровськгаз».
Кожен із позивачів своєчасно та в повному обсязі до встановлення загальнобудинкового лічильника проводили оплату газу, який постачався до них у квартири, а тому вважають, що саме на ПАТ «Дніпропетровськгаз» покладено обов`язок забезпечити їх індивідуальними газовими лічильниками.
Просили зобов`язати ПАТ «Дніпропетровськгаз» в термін до 01 січня 2018 року здійснити встановлення індивідуальних газових лічильників кожному із споживачів природного газу у будинку АДРЕСА_1 за кошти Інвестиційної програми ПАТ «Дніпропетровськгаз».
Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2020 року позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 задоволено частково.
Визнано права ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 до ПАТ «Дніпропетровськгаз» на забезпечення індивідуальними безкоштовними газовими лічильниками за рахунок ПАТ «Дніпропетровськгаз».
В іншій частині позову відмовлено.
Вирішено питання про судові витрати.
Рішення суду мотивовано тим, що суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов`язані забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується тільки для приготування їжі, тому вимоги позивачів щодо визнання за ними права на забезпечення саме квартирними приладами обліку газу в багатоквартирному будинку, підлягають задоволенню. Позов в частині зобов`язання відповідача встановити лічильники позивачам задоволенню не підлягає, оскільки на момент розгляду справи граничний строк, встановлений для забезпечення лічильниками, не скінчився.
Не погодившись з таким рішенням суду, АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровсьгаз» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просило скасувати рішення суду в частині задоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Апеляційну скаргу мотивовано тим, що планом розвитку газорозподільної системи АТ «Дніпропетровсьгаз» на 2016 — 2025 року, що затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №391 від 24 березня 2016 року, передбачено встановлення загальнобудинкових та індивідуальних лічильників газу споживачам. Будинок АДРЕСА_1 , включено до переліку будинків, в яких заплановано встановлення загальнобудинкового лічильника газу. 01 жовтня 2016 року в будинок позивачів встановлено загальнобудинковий вузол обліку газу. На день встановлення вузла обліку газу, відповідач діяв відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України “Про забезпечення комерційного обліку природного газу” в чинній на той момент редакції, яка не визначала імперативного обов`язку встановлення індивідуального лічильника в квартирах, в яких газ використовується тільки для приготування їжі.
Від учасників справи відзивів на апеляційну скаргу не надходило.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду в оскарженій частині без змін, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 проживають у будинку АДРЕСА_1 , та є споживачами послуг з отримання природного газу за вказаною адресою.
Відповідач постачав природних газ позивачам, які регулярно оплачували рахунки за надані послуги з газопостачання.
11 листопада 2015 року проведено державну реєстрацію ОСББ «Білий Лелека - 2015», видом діяльності якого є комплексне обслуговування об`єктів та яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , головою правління обрано ОСОБА_12 .
Відповідно до постанови Національної комісії, яка здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 22 грудня 2016 року, схвалено Інвестиційну програму ПАТ «Дніпропетровськгаз» на 2016 рік, яка включена до Плану розвитку газорозподільної системи ПАТ «Дніпропетровськгаз» на 2016-2025 роки, в якій вказано будинок АДРЕСА_1 .
30 вересня 2016 року ПАТ «Дніпропетровськгаз» встановлено загальнобудинковий лічильник природного газу на багатоквартирний житловий будинок АДРЕСА_1 .
Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до вимог статті 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.
Згідно з частиною першою статті 5 Закону України “Про захист прав споживачів” держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності.
За змістом статті 21 зазначеного Закону права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення.
Відповідно до пунктів 3, 4, 7 частини першої статті 21 вказаного Закону, крім інших випадків порушень прав споживачів, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо виконавець послуги нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами, порушується принцип рівності сторін договору, ціну продукції визначено неналежним чином.
Відповідно до частини 1 статті 14 Закону «Про житлово-комунальні послуги» залежно від порядку затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги вони поділяються на три групи: перша група - це житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують уповноважені центральні органи виконавчої влади, а у випадках, передбачених законом, - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.
Правові, економічні та організаційні засади забезпечення всіх категорій споживачів вузлами обліку природного газу з метою запровадження повного комерційного (приладового) обліку природного газу визначені Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу».
Відповідно до глави 1 розділу 1 Кодексу ГРС Оператор ГРМ - це суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління.
ПАТ «Дніпропетровськгаз» (АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз») є Оператором ГРМ.
Відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством.
Згідно з положеннями статті 6 зазначеного Закону та графіками оснащення квартир і приватних будинків лічильниками газу, розробленими відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2012 року № 259-р «Деякі питання забезпечення комерційного (приладового) обліку природного газу», газорозподільні підприємства зобов`язані забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується для підігріву води та приготування їжі (плита газова + газова колонка) - до 01 січня 2016 року, тільки для приготування їжі - до 01 січня 2018 року (відповідно до абзацу четвертого підпункту «а» пункту 2 частини першої статті 6 зі змінами, внесеними згідно із Законом від 21 грудня 2017 року № 2260-VIII, - тільки для приготування їжі - з 01 січня 2021 року.)
Установлено, що позивачі є споживачами природного газу, а відповідач - Оператором ГРМ, виконавцем комунальної послуги, спрямованої на задоволення потреби фізичної особи у забезпеченні газопостачанням.
Відповідно до положень Типового договору цей договір є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. Умови договору однакові для всіх споживачів України.
Цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.
У пункті 1.4 Типового договору вказано, що термін, що використовується в цьому договорі, має таке значення: «споживач» - фізична або юридична особа чи фізична особа - підприємець, об`єкт якої підключений до газорозподільної системи Оператора ГРМ. Інші терміни вживаються у значеннях, наведених у Законі України «Про ринок природного газу» та Кодексі ГРС.
Суд установив, що позивачі приєдналися до вказаного Типового договору, оскільки щомісячно споживають природний газ та щомісячно сплачують рахунки за спожитий природний газ.
Права та обов`язки споживачів чітко визначені Типовим договором, а саме розділом IV «Ціна, порядок обліку та оплати природного газу», розділом V «Права та обов`язки споживача» та розділом VІ «Права і обов`язки постачальника».
Згідно з пунктом 2.1 цього Типового договору ПАТ «Криворіжгаз» взяло на себе зобов`язання постачати природний газ споживачам в необхідних об`ємах (обсягах), а вони взяли на себе зобов`язання своєчасно сплачувати вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим договором.

Відповідно до вимог статті 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.
У частині першій статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до вимог статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За положеннями постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 28 грудня 2011 року № 150 «Про встановлення тарифу на транспортування природного газу та про встановлення тарифу на послуги з розподілу природного газу» (з 2011 року по 31 травня 2017 року) до структури тарифу було включено вартість витрат на встановлення лічильників газу населенню за кожні поставлені (розподілені) 1000 куб. м природного газу.
Згідно з додатком № 1 до вказаної постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, в структурі тарифу затверджено витрати на встановлення лічильників газу населенню за поставлені 1000 куб. м природного газу, які становили 6,96 грн, а згідно з додатком № 1 до постанови від 27 вересня 2016 року № 1625 у структурі тарифу витрати на встановлення індивідуальних лічильників газу населенню за розподілені 1000 куб. м становлять 25,20 грн.
Оскільки позивачі сплачували за газопостачання за встановленими тарифами, в яких були передбачені витрати на встановлення лічильників газу, у тому числі безпосередньо індивідуальних, суд першої інстанції зробив правильний висновок, що саме відповідач зобов`язаний надавати послуги, які оплачені позивачами, та відповідно до частини першої статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах, у яких газ використовується тільки для приготування їжі.
Відмова відповідача встановити індивідуальні лічильники позивачам суперечить вимогам законодавства та порушує права позивачів.
Саме на відповідача покладений обов`язок встановлення лічильників газу, лише він повинен вживати заходів щодо залучення інших джерел фінансування цих робіт і покладання такого обов`язку на споживачів є неправомірним. Разом з тим, як установив суд, відповідач не вживав жодних заходів для фінансування таких робіт за рахунок будь-якого бюджету. 
Вказаного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові № 14-347цс18 від 07 листопада 2018 року (справа № 214/2435/17).
Таким чином, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції встановивши, що саме на відповідача покладено обов`язок встановлення індивідуальних лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, дійшов обґрунтованого висновку про визнання за позивачами права на забезпечення квартирними приладами обліку газу в багатоквартирному будинку.
Суд першої інстанції правомірно обґрунтував свій висновок про те, що задоволення вимог позивачів буде відповідати вимогам ст. 16 ЦК України.
Доводи апеляційної скарги з приводу того, що Національною комісією, яка здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, затверджено план розвитку газорозподільної системи АТ «Дніпропетровськгаз» на 2016 — 2025 року, у якому визначено встановлення загальнобудинкового лічильника природного газу на багатоквартирний будинок позивачів, колегією суддів не приймаються, оскільки не звільняє оператора ГРМ від обов`язку встановити індивідуальні лічильники позивачам. 
При цьому, суд виходить з того, що позивачі сумлінно виконували обов`язок щодо сплати отриманих послуг, а ст. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», який має вищу юридичну силу, ніж рішення Національної комісії, яка здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, зобов`язує відповідача забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах в яких газ використовується тільки для приготування їжі.
Доводи представника відповідача, що на день встановлення загальнобудинкового вузла обліку газу, відповідач діяв відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України “Про забезпечення комерційного обліку природного газу” в чинній на той момент редакції, яка не визначала імперативного обов`язку встановлення індивідуального лічильника в квартирах, підлягають відхиленню, оскільки обов`язок суб`єкта господарювання щодо встановлення лічильників газу був передбачений і до набрання законної сили Законом № 2260-VIII від 21 грудня 2017 року.
Таким чином, переглядаючи справу, відповідно до вимог 367 ЦПК України в межах доводів та вимог апеляційної скарги, за наявними в справі доказами, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду в оскарженій частині без змін
Згідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати, у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровсьгаз» – залишити без задоволення.
Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2020 року в оскарженій частині – залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:                                                                М.Ю. Петешенкова

Судді:                                                                        Н.М. Деркач

                                                                               М.М. Пищида