Ухвала
 
24 березня 2021 року
м. Київ
 
справа № 755/5051/17
провадження № 61-14714св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Стрільчука В. А.,
 
розглянувши клопотання ОСОБА_1 про відвід колегії суддів:                   Ігнатенка В. М., Кузнєцова В. О., Стрільчука В. А., в справі за позовом ОСОБА_1 до Київської місцевої прокуратури № 4, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, за касаційною скаргою Київської місцевої прокуратури № 4 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 05 грудня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 31 серпня 2020 року,  
ВСТАНОВИВ:
У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Київської місцевої прокуратури № 4, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, в особі прокуратури Дніпровського району м. Києва в розмірі 3 318 522,00 грн.
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 05 грудня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково; стягнуто з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом списання коштів на користь                ОСОБА_1 210 000,00 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди; в іншій частині позову відмовлено.
Постановою Київського апеляційного суду від 31 серпня 2020 року апеляційну скаргу Київської місцевої прокуратури № 4 - залишено без задоволення; рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 05 грудня 2019 року залишено без змін.
У жовтні 2010 року Київська місцева прокуратура № 4 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Дніпровського районного суду м. Києва                               від 05 грудня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 31 серпня          2020 року.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 08 жовтня 2020 року, указану касаційну скаргу передано на розгляд судді-доповідачу                 Ігнатенку В. М. та визначено склад колегії суддів: Жданову В. С. та Кузнєцова В. О.
Ухвалою Верховного Суду від 09 листопада 2020 року залишено без руху касаційну скаргу Київської місцевої прокуратури № 4 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 05 грудня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду                          від 31 серпня 2020 року, та надано строк для усунення недоліків касаційної скарги до 30 листопада 2020 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
На виконання вимог указаної ухвали, у встановлений судом строк, прокуратура надіслала матеріали на усунення недоліків касаційної скарги.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи                 від 11 грудня 2020 року визначено склад колегії суддів для розгляду зазначеної справи: Ігнатенко В. М. (суддя-доповідач), Кузнєцов В. О., Стрільчук В. А.
Ухвалою Верховного Суду від 17 грудня 2020 року поновлено Київській місцевій прокуратурі № 4 строк на касаційне оскарження судових рішень; відкрито касаційне провадження, витребувано справу № 755/5051/17 з районного суду та відмовлено Київській місцевій прокуратурі № 4 у задоволенні клопотання про зупинення виконання постанови Київського апеляційного суду від 31 серпня 2020 року.
У січні 2021 року ОСОБА_1 надіслав до Верховного суду два заперечення на касаційну скаргу прокуратури.
22 березня 2021 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду засобами поштового зв`язку клопотання про відвід колегії суддів Верховного Суду: Ігнатенка В. М., Кузнєцова В. О., Стрільчука В. А.
Клопотання обґрунтоване тим, що судді Верховного Суду Ігнатенко В. М.,               Кузнєцов В. О., Стрільчук В. А. не можуть брати участь у розгляді даної справи, оскільки грубо порушили основи міжнародного та національного права. Так, указані судді ухвалою від 17 грудня 2020 року відкрили провадження у справі за касаційною скаргою прокуратури, хоча за подання касаційної скарги не було сплачено судовий збір, не долучено інші документи, відповідачем пропущено строк на подання касаційної скарги. Також  ОСОБА_1 посилається на те, що на адресу позивача не було направлено ухвалу Верховного Суду від 09 листопада 2020 року та касаційну скаргу відповідача від 06 жовтня 2020 року.
Крім того, ОСОБА_1 посилається на те, що судді Верховного Суду, зокрема ОСОБА_2 , Ігнатенко В. М., Мартєв С. Ю. (суддя-доповідач), Фаловська І. М. (головуючий), Карпенко С. О. приймали участь у касаційному перегляді справи                        № 755/9398/16-ц за його позовом, скасували законні рішення судів першої та апеляційної інстанції, чим грубо порушили чинні норми міжнародного і національного права. 
Зазначені обставини у сукупності дають підстави ОСОБА_1 сумніватися у неупередженості зазначених суддів, що є підставою для їх відводу. 
Суд касаційної інстанції залишає без розгляду клопотання ОСОБА_1 щодо відводу судді Кузнєцова В. О., оскільки рішенням Вищої ради правосуддя від 22 грудня                  2020 року     ОСОБА_3 звільнено у відставку з посади судді Верховного Суду у зв`язку з поданням ним заяви про відставку.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи                 від 23 березня 2021 року визначено склад колегії суддів для розгляду зазначеної справи: Ігнатенко В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Стрільчук В. А.
Відповідно до частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.
Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (частина четверта статті 36 ЦПК України).
Головною метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді. ЄСПЛ зазначає, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного». У випадку ж самовідводу сам суддя повинен бути переконаним, що є достатньо фактів, які свідчать про його безсторонність.
Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими» (рішення ЄСПЛ від 9 листопада 2006 року у справі «Білуха проти України» (Belukha v. Ukraine), заява № 33949/02).
Одночасно висновки або позиції суддів, висловлені у судових рішеннях, не можуть бути підставою для відводу, оскільки тлумачення закону у поєднанні з обставинами справи є підґрунтям здійснення правосуддя і у протилежному випадку судді позбавляються можливості на висловлення позиції при розгляді інших подібних справ у подальшому. 
Неможливість для учасника справи заявити відвід з підстав незгоди з рішенням або окремою думкою судді в інших справах чи висловленою публічно думкою судді щодо того чи іншого юридичного питання обґрунтовується необхідністю дотримання одного з найважливіших принципів судочинства - nemo iudex in causa sua (ніхто не може бути суддею у власній справі), який виключає для учасника процесу можливість обирати суддю на власний розсуд, зокрема, шляхом заявлення відводів тим суддям, відома правова позиція яких позивача не влаштовує. 
Згідно з частинами другою та третьою статті 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу.
Зміст клопотання ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Ігнатенка В. М.,                      Стрільчука В. А. не свідчить про наявність підстав, передбачених статтею 36 ЦПК України. 
Касаційне провадження у справі відкрито з дотриманням вимог процесуального закону.Заявнику надіслано ухвалу Верховного Суду від 17 грудня 2020 року про відкриття касаційного провадження у справі разом з копією касаційної скарги та отримано особисто ОСОБА_1 30 грудня 2020 року.
Враховуючи необґрунтованість заявленого ОСОБА_1 відводу колегії суддів Ігнатенку В. М., Стрільчуку В. А. питання про відвід суддів відповідно до частини третьої статті 40 ЦПК України підлягає передачі на розгляд іншому судді, визначеному у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.
Керуючись статтями 33, 36, 40 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду, 
УХВАЛИВ:
Залишити без розгляду клопотання ОСОБА_1 про відвід судді Кузнєцова В. О.
Клопотання ОСОБА_1 про відвід колегії суддів: Ігнатенка В. М., Стрільчука В. А., в справі за позовом ОСОБА_1 до Київської місцевої прокуратури № 4, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, за касаційною скаргою Київської місцевої прокуратури № 4 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 05 грудня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 31 серпня 2020 року,  визнати необґрунтованим.
Клопотання ОСОБА_1 про відвід колегії суддів: Ігнатенка В. М., Стрільчука В. А. передати для вирішення іншому судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                             В. М. Ігнатенко

 
С. О. Карпенко

В. А. Стрільчук