Номер провадження: 22-ц/813/1849/21 
Номер справи місцевого суду: 496/4209/17
Головуючий у першій інстанції Трушина О.І.
Доповідач Драгомерецький М. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2021 року                                                                 м. Одеса 
Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді: Драгомерецького М.М.,
суддів колегії: Дрішлюка А.І.,
Громіка Р.Д.,
при секретарі: Павлючук Ю.В., 

переглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 13 червня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа – Моторне транспортне страхове бюро України про стягнення матеріальних збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -
В С Т А Н О В И В:
24 листопада 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , третя особа – Моторне транспортне страхове бюро України про стягнення матеріальних збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 11 серпня 2016 року відповідач ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ВАЗ 21070 і рухаючись по автодорозі Київ-Одеса грубо порушив вимоги п. 10.1 ПДР та допустив зіткнення з автомобілем «КІА RIO», під керуванням ОСОБА_2 .. В результаті ДТП транспортний засіб «КІА RIO» отримав механічні пошкодження та чим завданий матеріальний збиток в сумі 241 057 гривень, крім цього також були понесенні матеріальні витрати та в загальній сумі матеріальний збиток склав 251 157 гривень. Цивільно-правова відповідальність наземного транспортного засобу відповідача ОСОБА_1 застрахована страховою компанією ПрАТ «СТ Іллічівське», до якої позивач звернувся у відповідності до норм чинного законодавства вчасно, однак страхова компанія знаходиться в стадії ліквідації. На підставі вищевикладеного, та оскільки матеріальна шкода завдана внаслідок ДТП перебуває за межами ліміту відповідальності страхової компанії, яка знаходиться в стадії ліквідації, ОСОБА_2 звернувся до суду, з вимогою про відшкодування завданої матеріальної шкоди до винної в ДТП особи та до власника джерела підвищеної небезпеки – відповідача ОСОБА_1 в розмірі 251 157 гривень.
Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 29 березня 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальні збитки в сумі 251 157 гривень.
26 березня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Біляївського районного суду Одеської області від 29 березня 2018 року. 
В обґрунтування заяви ОСОБА_1 посилається на те, що рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 29 березня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків в сумі 251 157 гривень, були стягненні відповідно до звіту №19/08 ТЗ від 23.08.2016р.. Однак, у постанові Чернівецького апеляційного суду від 05 березня 2019 року по справі №720/362/18 зазначено, що згідно відповіді МЮУ Фонду Державного майна України щодо проведення авто товарознавчих досліджень з визначення матеріальної шкоди, заподіяної власникам транспортних засобів, вбачається, що розрахунок вартості матеріальних збитків, заподіяних власникам транспортних засобів, у тому числі і у разі визначення матеріальної шкоди за договором страхування, належить до компетенції виключно судових експертів автотоварознавців, які мають відповідну кваліфікацію «Визначення вартості автомототранспорту, розмір збитку, завданого власнику транспортного засобу». Так, в рішенні Біляївського районного суду Одеської області від 29 березня 2018 року був взятий до уваги звіт №19/08 від 23.08.2016р., який виготовлено СОД Шимко А.О. та який має сертифікат суб`єкта оціночної діяльності виданий Фондом державного майна України, тобто не є судовим експертом та не мав повноважень щодо проведення авто товарознавчих досліджень з визначення матеріальної шкоди.
Також зазначено, що підставою для перегляду рішення Біляївського районного суду Одеської області від 29 березня 2018 року за нововиявленими обставинами є обставина, яка зазначена і встановлена у постанові Чернівецького апеляційного суду від 05 березня 2019 року по справі №720/362/18, а саме щодо проведення автотоварознавчих досліджень з визначення матеріальної шкоди, заподіяної власникам транспортних засобів, є істотною обставиною для справи та такою, що не була встановлена Біляївським районним судом Одеської області і не могла бути йому відомою на час ухвалення рішення. З огляду на вищевикладене, заявник просить переглянути рішення Біляївського районного суду Одеської області від 29 березня 2018 року за нововиявленими обставинами, скасувати рішення та відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 ..
Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 13 червня 2019 року заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Біляївського районного суду Одеської області від 29 березня 2018 року за нововиявленими обставинами залишено без задоволення.
Не погоджуючись із вищезазначеною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до суду із апеляційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу районного суду, задовольнити його заяву про перегляд рішення Біляївського районного суду Одеської області від 29 березня 2018 року за нововиявленими обставинами та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення норма матеріального та процесуального права.
Розгляд справи призначено на 10 лютого 2021 року, однак згідно із Указом Президента України від 13 березня 2020 року №87/2020 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 березня 2020 року «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19, на всій території України установлено карантин.
Відповідно до розпорядження голови Одеського апеляційного суду про посилення карантинних обмежень та продовження особливого режиму роботи Одеського апеляційного суду від 16 жовтня 2020 року №12, у зв`язку із ускладненням епідеміологічної ситуації в м. Одесі та підтвердженням у працівників Одеського апеляційного суду діагнозу COVID-19, з метою запобігання поширенню захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19, серед співробітників та відвідувачів Одеського апеляційного суду та забезпечення безпечних умов праці працівникам суду тимчасово, на час установлення на території м. Одеси рівня епідемічної небезпеки: помаранчевий або червоний, зупинено розгляд справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судових процесів та припинити їх допуск до залів судових засідань. При цьому, апеляційний суд розглядає цивільні справи, які не віднесені до справ, зазначених у ч. ч. 1, 2 ст. 369 ЦПК України, у відсутності учасників справи та осіб, які не залучалися до участі у справі судом першої інстанції, за наявності відомостей про їх повідомлення про дату, час і місце розгляду справи. Разом з тим, учасникам судових процесів рекомендовано:
– подавати до суду заяви про розгляд справ у їхній відсутності за наявними в справі матеріалами;
– утриматися від відвідування приміщення суду, особливо за наявності захворювання (втрата нюху та смаку, слабість, кашель, задуха, утруднення дихання, підвищення температури тіла тощо);
– брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів у порядку, передбаченому ч. 4 ст. 212 ЦПК України, на підставі відповідної заяви. Дана рекомендація особливо стосується випадків, коли інтереси учасників справи представляють адвокати, які мають технічну можливість підключення до системи відеоконференцзв`язку EasyCon. Не подання такої заяви адвокатом, в залежності від обставин справи, може бути розцінене судом як зловживання процесуальними правами, які спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи у розумні строки, та дає право суду застосовувати способи реагування до органів адвокатського самоврядування;
– всі документи (заяви, скарги, відзиви, клопотання тощо) надавати суду в електронному вигляді на електронну адресу апеляційного суду, через особистий кабінет в системі «Електронний суд» або поштою.
10 лютого 2021 року від адвоката Підопригори Є.М. в інтересах ОСОБА_1 надійшло чергове клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки він хворіє, а відповідач ОСОБА_1 не є фахівцем в галузі права, тому не зможе самостійно приймати участь в розгляді справи. Однак, розглянувши клопотання, колегія суддів дійшла до висновку про залишення вказаного клопотання без задоволення, з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін чи їх представників, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі №361/8331/18.
Згідно із приписами ст. 367 ЦПК України апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги.
Окрім того, ч. 2 ст. 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Сторони про розгляд справи сповіщались належним чином та завчасно, про що свідчать поштові повідомлення про отримання ними судових повісток, при цьому, явка сторін не визнавалась апеляційним судом обов`язковою.
Апеляційний суд звертає увагу, що зазначена цивільна справа знаходиться в провадженні Одеського апеляційного суду із 18 липня 2019 року та неодноразово відкладалась за клопотанням відповідача адвоката Підопригори Є.М. в інтересах ОСОБА_1 , в тому числі у зв`язку із хворобою адвоката Підопригори Є.М., із клопотаннями про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, в тому числі за допомогою систему відеоконференцзв`язку EasyCon сторона відповідача жодного разу не зверталась.
 Крім того, у разі необхідності надання додаткових пояснень, ОСОБА_1 та адвокат Підопригора Є.М., мав достатньо часу та не був позбавлений можливості подати такі письмові пояснення через електронну адресу апеляційного суду або поштою, однак будь яких заяв, окрім клопотань про відкладення розгляду справи від адвоката Підопригори Є.М. в інтересах ОСОБА_1 не надходило.
Тому, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін у якнайскорішому розгляді справи, усвідомленість її учасників про розгляд справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Повне судове рішення виготовлене 22 лютого 2021 року.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скаргита відзиві на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, за наступних підстав.
Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. 
Відповідно до ст. 124 Конституції України та ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій та громадян і підлягають виконанню на всій території України. 
Однак згідно із вимогами ст. 423 ЦПК України встановлено, що рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.
Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є зокрема істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.
Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.
Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові №4 від 30 березня 2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами», нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.
Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.
Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених ст. 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.
Не вважаються нововиявленими обставинами нові докази, які виявлені (отримані) після постановлення рішення суду. Не можуть вважатися нововиявленими обставинами, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами.
Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи, порушення порядку дослідження доказів) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.
Матеріалами справи встановлено, що рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 29 березня 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальні збитки в сумі 251 157 гривень.
26 березня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Біляївського районного суду Одеської області від 29 березня 2018 року. В обґрунтування заяви ОСОБА_1 посилається на те, що позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків в сумі 251 157 гривень, були задоволенні відповідно до звіту №19/08 ТЗ від 23.08.2016р.. Однак, у постанові Чернівецького апеляційного суду від 05 березня 2019 року по справі №720/362/18 зазначено, що згідно відповіді МЮУ Фонду Державного майна України щодо проведення авто товарознавчих досліджень з визначення матеріальної шкоди, заподіяної власникам транспортних засобів, вбачається, що розрахунок вартості матеріальних збитків, заподіяних власникам транспортних засобів, у тому числі і у разі визначення матеріальної шкоди за договором страхування, належить до компетенції виключно судових експертів автотоварознавців, які мають відповідну кваліфікацію «Визначення вартості автомототранспорту, розмір збитку, завданого власнику транспортного засобу». А взятий судом до уваги звіт №19/08 від 23.08.2016р. виготовлено СОД Шимко А.О., який має сертифікат суб`єкта оціночної діяльності виданий Фондом державного майна України, тобто не є судовим експертом та не мав повноважень щодо проведення авто товарознавчих досліджень з визначення матеріальної шкоди.
Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 13 червня 2019 року заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Біляївського районного суду Одеської області від 29 березня 2018 року за нововиявленими обставинами залишено без задоволення, оскільки обставина, на яку посилається заявник, саме постанова Чернівецького апеляційного суду від 05 березня 2019 року по справі №720/362/18, за своєю правовою природою не є нововиявленою обставиною. Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції та відхиляє доводи апеляційної скарги, з огляду на наступне.
Посилання ОСОБА_1 в заяві про перегляд рішення Біляївського районного суду Одеської області від 29 березня 2018 року за нововиявленими обставинами на те, що судом не було враховано, що звіт №19/08 від 23.08.2016р. був виготовлений СОД ОСОБА_3 , який має сертифікат суб`єкта оціночної діяльності, виданий Фондом державного майна України, та не є судовим експертом, тому не мав повноважень щодо проведення автотоварознавчих досліджень з визначення матеріальної шкоди, що йому стало відомо із постанови Чернівецького апеляційного суду від 05 березня 2019 року по справі №720/362/18 не є істотними для справи обставинами, які не були й не могли бути відомі заявнику під час розгляду даної цивільної справи.
Дані, на які посилається заявник, вирішуються судом при всебічному та повному дослідженні обставин справи на стадії її розгляду у судах першої, апеляційної та касаційної інстанції та оцінюються разом з іншими доказами у справі.
Окремо взяті докази не можуть розглядатися як нововиявлені обставини, та процедура перегляду судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами не може використовуватися як завуальована форма перевірки законності остаточності судового рішення, яке набрало чинності.
Також, згідно п. 8 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» від 30.03.2012р. №4, завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого судового рішення, як підстави для його перегляду у зв`язку з нововиявленими обставинами (пункт 2 частини другої статті 361 ЦПК) мають існувати на момент ухвалення судового рішення, але про їх недостовірність заявнику не було відомо. Такі нововиявлені обставини мають бути підтверджені вироком суду у кримінальній справі, що набрав законної сили.
Отже, посилання ОСОБА_1 на постанову Чернівецького апеляційного суду від 05 березня 2019 року по справі №720/362/18, апеляційний не може визнати нововиявленою обставиною у розумінні ч. 2 ст. 423 ЦПК України.
Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata — принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду лише тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду.
Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 3 квітня 2008 року).
Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v.RUSSIA, №69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).
Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях. Відтак в кожному випадку заявник при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.
Також, прецедентна практика Європейського Суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді (Рішення Суду у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).
Таким чином, суд першої інстанції дійшов законного висновку, що заява
ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є необґрунтованою, тому залишив її без задоволення, оскільки наведені заявником обставини не є нововиявленими у розумінні статті 423 ЦПК України.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що законних підстав для скасування ухвали суду першої інстанції немає, тому у відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 382-384 ЦПК України Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення, ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 13 червня 2019 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст судового рішення складено: 22 лютого 2021 року.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М. Драгомерецький

А.І. Дрішлюк

Р.Д. Громік