Номер провадження: 33/813/871/20
Номер справи місцевого суду: 517/167/20 
Головуючий у першій інстанції Тростенюк В.А. 
Доповідач Джулай О. Б.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2020 року                                                        м. Одеса
Одеський апеляційний суд в складі:
головуючий суддя Джулай О.Б.
за участю: секретаря судового засідання Подуст Т.П.
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 
захисника Бельченка Ю.А.
розглянувши у відкритому сдовому засіданні апеляційну скаргу захисника Бельченка Ю.А. на постанову судді Фрунзівського районного суду Одеської області, від 12.06.2020, про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який працює в Захарьївській ветеринарній лікарні, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,-
встановив:
Зміст оскарженого судового рішення.
Зазначеною постановою ОСОБА_1 , було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави України у розмірі шестиста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, а також стягнутий судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.
Відповідно до оскарженої постанови судом першої інстанції було встановлено, що 01 квітня 2020 року біля 21 год. 00 хв. гр. ОСОБА_1 , по вул. Шосейній в смт. Захарівка Захарівського району Одеської області, керував автомобілем «ЛУАЗ», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився зі згоди водія, у встановленому законом порядку із застосування приладу «Драгер» в присутності двох свідків, результат тесту 3,43 ‰. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 а ПДР України.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Не погодившись із оскарженою постановою адвокат Бельченко Ю.А., який діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що апелянт не згоден із зазначеною постановою у зв`язку з невідповідністю висновків судді обставинам справи, а також через порушення норм матеріального і процесуального права, зокрема в апеляційній скарзі посилається на такі обставини:
- інспектором патрульної поліції було порушено Інструкцію «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735 (в подальшому «Інструкція»), а саме: після висловленої незгоди з результатами проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу на місці зупинки, ОСОБА_1 не був направлений в заклад охорони здоров`я для проведення огляду;
- підписи в протоколі серії ДПР18 № 202069 від 01.04.2019 року не належать ОСОБА_1 , та виконаний іншою особою.
На підставі викладеного просить скасувати оскаржену постанову судді суду першої інстанції і постановити нову постанову, якою провадження по справі закрити в зв`язку з відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Позиції учасників судового розгляду. 
В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 захисник та його захисник підтримали доводи апеляційної скарги та наполягали на тому, що матеріали справи сфальсифіковані, просили скасувати оскаржену постанову та закрити провадження по справі.
Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно з вимогами ч. 1,2,3 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається противоправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. 
Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особ в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного 
вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
У судовому засіданні встановлено, що 01 квітня 2020 року було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 202069 у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.
В роз`ясненнях, що містяться в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», з наступними змінами, звернуто увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.
Адміністративним правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 130 КУпАП визнається керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 та захисник Бельченко Ю.А. повідомили, що 01 квітня 2020 року ОСОБА_1 проходив огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу на місці зупинки. При проходженні тесту, у нього було виявлено 3.43‰ вмісту алкоголю, з чим він не погодився. Однак, інспектор патрульної поліції, в порушення Інструкції не направив ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я для проведення огляду.
Вказані пояснення не спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.
Згідно акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів за допомогою газоаналізатора Drager "Alcotes" у ОСОБА_1 результат тесту позитивний 3.43‰ вмісту алкоголю.
Із акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від його підпису, тобто фактично висловив свою незгоду з результатами огляду, проведеного поліцейським.
Відповідно до вимог ч. 2 та 3 ст. 266 КУпАП та роз`яснень, що містяться в п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14, у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Згідно ч. 6 ст. 266 КУпАП направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року затверджено Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, а саме: згідно п.4, 6, 8 вказаного порядку, огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків. Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Як зазначено у ст. 7 Розділу 1 Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Згідно п. 8., 9 Розділу 2 Інструкції, що форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції. З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.
Виходячи із загального змісту зазначених нормативних актів, зокрема приписів ст.266 КУпАП та Інструкції, порядок проведення огляду на стан сп`яніння вважається таким, що відповідає вимогам закону коли: по-перше, працівниками поліції виявлені ознаки алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу, по-друге особі пропонують пройти огляд на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків на місті зупинки, а у разі незгоди водія на проведення огляду на місці зупинки, або незгоди з його результатами, останньому пропонують пройти огляд в закладі охорони здоров`я.
Разом з тим, з матеріалів справи не вбачається, що такий порядок було дотримано, а дані обставини справи суддя суду першої інстанції залишив без належної уваги.
Даних про надання можливості пройти медичний огляд ОСОБА_1 у закладі охорони здоров`я матеріали справи взагалі не містять, як того вимагають зазначені правові чинники. Оскільки у разі незгоди з результатами використання спеціальних технічних засобів відповідно до вимог ст. 266 КУпАП знаходження особи у стані алкогольного сп`яніння встановлюється тільки шляхом огляду у закладах охорони здоров`я, тому винність ОСОБА_1 у тому, що він 01 квітня 2020 року керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, не можна вважати доведеною. За таких обставин той огляд, який було проведено інспектором патрульної поліції, відповідно до ст. 266 КУпАП, слід вважати недійсним.
При цьому заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги захисника стосовно того, що підписи в протоколі серії ДПР18 № 202069 від 01.04.2019 року не належать ОСОБА_1 , та виконаний іншою особою.
Так, судом першої інстанції були допитані свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які у судовому засіданні пояснили, що вони були присутні та ставили свої підписи при складанні вказаного протоколу відносно ОСОБА_1 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння та від підпису у протоколі відмовився.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 202069 від 01 квітня 2020 року в графі « Особа, яка ознайомлена з місцем та часом розгляду справи» та у графі «Підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності», містяться підписи.
З метою усунення сумнівів в достовірності вказаних підписів апеляційний суд призначив судову почеркознавчу експертизу. Однак, експерт не зміг надати відповіді на поставлені перед ним питання, посилаючись на відсутність однозначності в оцінці виявлених результатів дослідження.
Між тим, згідно чинного законодавства усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на користь особи, яка притягується до відповідальності.
За таких обставин, оскільки неможливо встановити факт підписання протоколу про адміністративне правопорушення саме ОСОБА_1 , апеляційний суд приходить до висновку про те, що твердження ОСОБА_1 про його незгоду з результатами огляду на місці зупинки не спростовані наявними в матеріалах справи доказами, тому, застосовуючи принцип презумпції невинуватості, апеляційний суд виходить з того, що ОСОБА_1 була висловлена незгода з результатами огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, в зв`язку з чим огляд мав бути проведений в закладі охорони здоров`я, що здійснено не було, всупереч чинному законодавству.
Крім того, результати огляду ОСОБА_1 на місці зупинки за допомогою газоаналізатора також викликають обґрунтовані сумніви з огляду на таке.
Захисником був наданий лист з КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» Захарівського районного відділення, від 04.06.2020 року № 76 судово-медична експертиза алкогольного та наркотичного сп`яніння, згідно якого складена орієнтовна схема визначення ступеня прояву алкогольної інтоксикації, зокрема зазначено, що концентрація алкоголю в крові від 3.0 ‰ до 5,0 ‰ - це тяжке отруєння алкоголем, можлива смерть.
В судовому засіданні апеляційного суду був досліджений відеозапис, який долучений до матеріалів справи, з якого вбачається, що ОСОБА_1 з результатом тесту 3.43‰ вільно спілкується з інспектором патрульної поліції, розмовляє по телефону, та при цьому не проявляє ознак порушення мови та координації рухів, його вигляд не може беззаперечно бути визначений, як перебування в стані сп`яніння, а тим більше у стані тяжкого отруєння алкоголем.
Що також викликає обґрунтовані сумні в достовірності результатів огляду на місці за допомогою газоаналізатора.
Стаття 62 Конституції України передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Відповідно до зазначеної правової норми прямої дії судом проведена повна та всебічна оцінка зібраних доказів.
Оскільки в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження обставин, щодо додержання вимог ст. 266 КУпАП під час його огляду на стан сп`яніння, апеляційний суд не може вважати доведеними обставини, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.
З урахуванням викладених обставин рішення суду першої інстанції не може вважатися об`єктивним, повним, всебічним і вмотивованим, в зв`язку з чим підлягає скасуванню, а провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП тобто в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст.ст. 7, 8, 247, 268, 289, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,-
постановив:
Апеляційну скаргу захисника Бельченка Ю.А. - задовольнити.
Постанову судді Фрунзівського районного суду Одеської області, від 12.06.2020, про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - скасувати.
Закрити провадження в адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, на підставі п.1) ч.1 ст.247 КУпАП, в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду                                О.Б. Джулай