ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2021 року	Львів	Справа № 140/9787/20 пров. № А/857/13713/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі: 
          головуючого судді Довгополова О.М., 
          суддів  Гудима Л.Я., Святецького В.В.,
з участю секретаря судового засідання Марцинковської О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу  Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОГ РІТЕЙЛ» на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2020 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Львівській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОГ РІТЕЙЛ» про стягнення коштів за податковим боргом з рахунків у банках, -

суддя (судді) в суді першої інстанції – Каленюк Ж.В.,
справу розглянуто за правилами спрощеного письмового провадження,
місце ухвалення рішення – м. Луцьк,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Львівській області (далі – ГУ ДПС у Львівській області) звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОГ РІТЕЙЛ» (далі – ТзОВ «ВОГ РІТЕЙЛ») про стягнення податкового боргу в сумі 13664700,14 грн.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.
Рішення мотивоване тим, що за ТзОВ «ВОГ РІТЕЙЛ» обліковується податковий борг на загальну суму 13664700,14 грн, доказів слати суду не надано, а вжиті контролюючим органом заходи не призвели до його погашення.
Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, ТзОВ «ВОГ РІТЕЙЛ» подало апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у позові.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що відповідач не отримував податкову вимогу від 16.08.2019 №244448-53, а докази направлення такої є неналежними, оскільки не підтверджують ні факту належного способу надсилання податкової вимоги, ні факту отримання ним такої. 
Представник позивача Дутканич Н.І. подала до суду відзив на апеляційну скаргу, та у судовому засіданні заперечила щодо доводів апелянта, просила залишити рішення суду першої інстанції без змін. 
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).
Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги і відзиву на неї в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ТзОВ «ВОГ РІТЕЙЛ» 27 січня 2011 року зареєстроване як юридична особа та перебуває на обліку в ГУ ДПС у Волинській області як платник податків, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 6-11). Крім того, відповідач як суб`єкт господарювання роздрібної торгівлі, який здійснює реалізацію підакцизних товарів, перебуває на обліку в ГУ ДПС у Львівській області як платник акцизного податку - за місцезнаходженням пункту продажу товарів. 
За відповідачем рахується податковий борг з акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів на загальну суму 13664700,14 грн, про що зазначено в довідці ГУ ДПС у Львівській області від 28 січня 2020 року №909/9/54.08 та підтверджується зворотнім боком облікової картки платника за вказаним платежем (а.с. 22-23).
Податковий борг виник у зв`язку із несплатою узгодженого грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом у податковому повідомленні-рішенні від 18 липня 2016 року №0000541401, яким ТзОВ «ВОГ РІТЕЙЛ» збільшено суму податкового зобов`язання з акцизного податку на 4930238,00 грн та застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 2465119,00 грн (а.с. 24).
Узгодження грошового зобов`язання за податковим повідомленням-рішенням від 18 липня 2016 року №0000541401 відбулося в порядку судового оскарження у справі №803/1117/16 за позовом ТзОВ «ВОГ РІТЕЙЛ» до Залізничної об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 18 липня 2016 року №0000541401. Постановою Верховного Суду від 25 листопада 2019 року у справі №803/1117/16 підтверджено правомірність визначення контролюючим органом ТзОВ «ВОГ РІТЕЙЛ» грошового зобов`язання з акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів згідно з податковим повідомленням-рішенням від 18 липня 2016 року №0000541401 (а.с. 28-29).
Загальна сума податкового боргу ТзОВ «ВОГ РІТЕЙЛ» становить 13664700,14 грн, з них 7395357,00 грн – сума грошового зобов`язання згідно з податковим повідомленням-рішенням від 18 липня 2016 року №0000541401, та 6269343,14 грн – пеня,  нарахована контролюючим органом відповідно до статті 129 ПК України.
Несплата відповідачем податкового боргу у сумі 13664700,14 грн стала підставою для звернення ГУ ДПС у Львівській області з позовом про стягнення коштів для погашення податкового боргу з рахунків відповідача у банках, що обслуговують такого платника податків.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції і вважає його таким, що відповідає правильно застосованим нормам матеріального та процесуального права з огляду на наступне.
Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що відповідно до підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, податкові органи наділені повноваженнями звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
В розумінні підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу податковий борг  - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Згідно пункту 95.1 статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
Відповідно до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.
Згідно із пункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу України, у разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.
Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 Податкового кодексу України, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Порядок надсилання (вручення) контролюючими органами податкових вимог платникам податків регулюється Порядком направлення контролюючими органами податкових вимог платникам податків, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 30 червня 2017 року №610.
Пунктом 7 розділу IV зазначеного Порядку встановлено, що податкова вимога вважається належним чином врученою платнику податків (крім фізичних осіб), якщо вона надіслана за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручена платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.
Податкова вимога вважається надісланою (врученою) фізичній особі, якщо її вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному абзацом третім пункту 6 цього розділу.
У разі якщо пошта не може вручити платнику податків податкову вимогу через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, така податкова вимога вважається врученою платнику податків у день, вказаний поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
Системний аналіз зазначених положень зумовив висновок про те, що несплата платником податків узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки є підставою для формування податковим органом та надіслання податкової вимоги. Податковий борг може бути стягнутий у судовому порядку за зверненням податкового органу. Стягнення податкового боргу у судовому порядку передбачає, що податковим органом виконано законодавчі приписи щодо порядку формування та направлення вимоги про стягнення податкового боргу.
Аналіз податкового законодавства свідчить про те, що податкова вимога повинна бути надіслана за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням. Додаткових вимог до надсилання податкової вимоги (зокрема, зазначення в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення реквізитів документа, що надсилається) податкове законодавство не містить.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 20 жовтня 2020 року у справі №140/30/20.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, з метою погашення податкового боргу ГУ ДПС у Львівській області сформувало та надіслало ТзОВ «ВОГ РІТЕЙЛ» рекомендованим листом з повідомленням про вручення податкову вимогу від 16 серпня 2019 року №244448-53 на суму 11665021,17 грн. Поштовою службою на конверті з повідомленням про вручення зазначено причину невручення «За закінченням терміну зберігання» 03.10.2019 (а.с. 30-34).
Суд враховує, що Податковий кодекс України, як і Порядок направлення контролюючими органами податкових вимог платникам податків чітко визначив категорію поштового відправлення (рекомендований лист), якою контролюючий орган має підтвердити надіслання платнику податків податкової вимоги.
Відтак суд першої інстанції врахував наявність в матеріалах справи конверта, надісланого на адресу відповідача 30 серпня 2019 року з відміткою про невручення листа Товариству у зв`язку з закінченням терміну зберігання та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, долученого до зазначеного конверта, які свідчать про надіслання податкової вимоги в порядку, встановленому законом.
Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. У разі невиконання цього обов`язку платник не вправі посилатись на неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків.
Враховуючи зазначене, доводи апелянта про те, що він не отримував податкову вимогу та про неналежність доказів направлення такої є безпідставними та не заслуговують на увагу.
З урахуванням наведеного, оцінивши подані сторонами докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про підставність позовних вимог.
При цьому, колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану в рішенні у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.  
Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав стверджувати про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду – без змін. 
Керуючись ст. ст. 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 316, 321, 322, ч. 1 ст. 325 КАС України, суд –                              

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОГ РІТЕЙЛ»  залишити без задоволення.
Рішення Волинського окружного адміністративного суду   від 15 вересня 2020 року у справі № 140/9787/20 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку виключно у випадках, передбачених частиною 4 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	О. М. Довгополов 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	В. В. Святецький  	
Повний текст складений 18 січня 2021 року.